Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Ponosni smo nate. - Hvala.
Soočamo se z največjo begunsko krizo vseh časov.
Ne gre le za krizo številk, pač pa krizo solidarnosti.
Ne vem, koliko jih bo še moralo pobegniti ali umreti,
preden se bo mednarodna skupnost prebudila.
Nihče ne bo tvegal življenja svojih otrok. Razen iz skrajnega obupa.
Potrebujemo drugačen odgovor z nagovorom upanja.
UPAMO SI SANJATI
London, Anglija - 2021
Ime mi je Waad. Sem ena od milijonov drugih Sirijcev,
ki smo se borili za svobodo.
Mnogo nas je bilo pobitih.
Več milijonov nas je bilo prisiljenih zapustiti Sirijo.
Zaradi Assada in njegovih zaveznikov.
Pred petimi leti sem na tak dan postala begunka.
Alep, Sirija -2016
To je naših zadnjih nekaj minut v Alepu.
Kot nočna mora je.
To je moj lep dom.
Ne najdem besed, ki bi lahko opisale moje občutke.
Nočemo ... Prisiljeni smo zapustiti svoje mesto.
Vzela bom rožo,
ki je zrasla s tal Alepa.
Še vedno težko verjamem, da smo preživeli.
Snemanje je moj način boja proti.
Snemam, da obvarujem svoje spomine na dom, ki ga pogrešam,
ter rešim ljudi, ki sem jih izgubila. Zdaj moram najti nov način
za nadaljevanje in pripovedovanje zgodb. Svojih in zgodb drugih.
Al Azraq -begunjsko taborišče, Jordanija
- Hodiš v šolo? Kateri razred? - Drugi. -Drugi? Pa ti?
- V četrtega. -A, tako. Kako treniraš? - Včasih splezam tako visoko.
Ja? -Tako. Potem pa vzamem zalet, skočim in pristanem ...
Torej splezaš visoko, narediš salto in pristaneš.
- On je skočil in si poškodoval ramo. - Res?
Res? Naredil si salto in si poškodoval ramo?
Ja, skočil je, se poškodoval in spet skočil. -Te boli?
Ne. Ko boš malo zrasel, te bodo z veseljem vzeli v kakšnem klubu.
Takim pogumnim fantom trenerji taekwondoja dajo kimone.
Potem pa vsako leto nadgrajuješ pasove, dokler nisi mojster.
Trener Asih je nekoč prišel in me povabil na trening taekwondoja.
Šel sem. Na tla sva položila blazine. Pozdravila sva se,
potem pa mi je rekel, da bom nekoč svetovni prvak, če ostanem.
Odločil sem se ostati, saj so njegove besede zvenele lepo.
Wael, sirijski begunec
V taborišču me kličejo po imenu Wael Taekwondo.
Moja največja želja je osvojitev olimpijske medalje.
Prav tako si nadvse želim, da bi s svojo družino živel v urejeni hiši.
London, ZK
Cyrille, kamerunski begunec
Povsem naključno sem začel z dvigovanjem uteži.
Star sem bil 14 let in v Kamerunu sem se udeležil bratrančevega krsta.
Videl sem sliko očeta, na kateri dviguje uteži. Od takrat to počnem.
Ko sem prvič vstopil v telovadnico, sem zagledal velike plošče.
Na sliki so delovale manjše, zato sem se ustrašil in hotel zbežati ven.
Zaposlen sem kot medicinski brat na centru za duševno zdravje.
Na zdravstveno nego sem se vpisal zaradi osebne izkušnje.
Kot begunec sem doživel marsikaj hudega.
Podpiral sem mnoge, bil sem jim opora pri okrevanju.
Mladinske olimpijske igre, l. 2014
- Kimia, iranska begunka - Taekwondo treniram od 7 leta.
V bližini našega doma je stala telovadnica, kjer so izvajali
le taekwondo, tako druge možnosti nisem imela.
Spomnim se, da sem se na prvem treningu skrila na stranišče.
Ko so končali, sem odšla domov.
Bila sem zelo sramežljiva in nisem marala borilnih veščin.
Ne vem, zakaj, a taekwondo mi ni bil všeč.
Zdi se mi, da mi je bil namenjen.
To so barve zastave moje domovine.
Zelena, bela, rdeča. Oče mi je dal pas izdelati takoj po prihodu
v Nemčijo, približno dve leti nazaj. Moje ime in taekwondo v korejščini.
Olimpijske igre, Rio 2016
Osvojila sem bronasto medaljo. To je bila prva olimpijska medalja,
ki jo je osvojila Iranka.
Spominjam se vsake sekunde na odru v Riu.
Bilo je, kot bi imela krila, kot bi letela.
Kenija, begunsko taborišče
Anjelina, južnosudanska begunka
Begunka sem. Tečem v panogi 1500 metrov.
V naši skupnosti sem zaposlena na centru za socialno delo.
To delo obožujem. Rada pomagam ljudem.
Imam sina Jaydena Luisa Monutoreja.
Je krasen triletni deček. Izjemno je pameten.
Zelo je zgovoren in aktiven.
Posnema vse okrog sebe.
Zapustila sem svojo domovino in prišla v Kenijo. S teto sva živeli
v begunskem taborišču v Kakumi.
Bila sem ena od športnic, ki so prvič na OI nastopili za ekipo beguncev.
Še vedno hranim telovnik za spomin
na OI 2016 v Riu. To je bil zame dober začetek.
Ko so nas izbrali, o tekmovanju nisem vedela veliko.
Vsi so vstali in nam ploskali.
V tistem trenutku je bil stres, ki sem ga občutila pred potovanjem,
pozabljen. Preplavili so me občutki nepopisne sreče.
Ne sanjam le v spanju, pač pa tudi podnevi, ko se premikam, veslam.
Ne morem pozabiti trenutka, ko je g. Bach
z listka prebral: Saeid Fazloula, kvalificiral si se za OI.
Saeid, iranski begunec
Rojen sem bil v Bandar-e Anzaliju, ki je podoben Benetkam.
Mesto leži ob največji laguni na svetu. Ob Kaspijskem jezeru.
Moj oče je delal v pristanišču. Vedno me je jemal s seboj na delo.
Ker je bil v pristanišču tudi kajak klub, sem navdušeno gledal kajakaše.
Karlsruhe-Nemčija
Ko sem se priključil klubu, sem imel težave, saj nisem znal plavati.
Najprej sem se moral naučiti plavati, a sem to osvojil hitro,
saj sem se veslanja zelo veselil.
Pripravljeni, pozor, zdaj!
Alexandre, 10,3, Saeid, 9,9.
A si malce prehitro štartal.
Pri 18 letih sem se kvalificiral v iranski državni reprezentanci.
Dal sem vse od sebe, zares vse.
Na štartu je dvojec Islamske republike Iran.
Na progi številka štiri je Iran, Aleekskeyev in Dergunov sta vodila,
a je zmagal dvojec iz Kazakhstana, iranski dvojec ima srebrno medaljo,
samo poglejte to veselje ...
Domov sem prinesel srebrno medaljo, ki mi ogromno pomeni.
Azijske igre 2014.
V Nemčijo sem prispel pri 24 letih. Če bi pri šestih letih tu začel
kariero, bi gotovo imel olimpijsko odličje.
Pri nas je vroče. Imamo 32°C.
- Tudi pri nas je kot v savni. - Veliko vode moraš piti. -Pijem,
brez skrbi. Staršev nisem videl že šest let.
Mama mi nenehno govori, da bog vse vidi.
Ko se ena vrata zaprejo, se odprejo druga.
Oba ves čas molita zame. Privoščita mi nastop na OI.
Kako bi se počutil, če te izberejo v olimpijsko ekipo beguncev za Tokio?
Skakal bi do neba. Bilo bi čudovito.
Nastop na olimpijskih ...
Trdo sem delala in se žrtvovala, da bi dobila možnost nastopa.
Včasih bi najraje odnehala, saj sem utrujena od nenehnega boja.
Toda olimpijske igre so luč na koncu tunela.
Rada bi, da v moje življenje posije sonce,
vsem Irancem in beguncem na svetu.
V čast mi bo zastopati ljudi, ki nimajo možnosti udobnega življenja.
Radi bi pokazali, da tudi begunci zmoremo tekmovati na višji ravni.
Zastopal bi begunce z vsega sveta, ne le iz Sirije.
Bil bi njihov glas in vsem bi povedal, kakšno stisko doživljajo.
Danes je dan za objavo 56 članske ekipe,
ki bo odšla na olimpijske igre.
- Kimia, živjo. Kako si? - Dobro, hvala. Pa ti?
- Dobro. Dober dan. - Gonzalo, živjo. -Živjo, Saeid.
- Živjo, Anna. -Kako si? - Živčen. -Si živčen? -Ja.
Kriteriji za izbor so znani. Enaki so vključitvi v program.
Imeti morate potrjen status begunca ter biti športnik na elitni ravni.
- Vidim, da vas je veliko zbranih. - Ja, moji kolegi so. -Živjo.
Živjo. -Živjo. -Z veseljem sporočamo, da si na seznamu.
Tudi tebi z veseljem sporočamo, da si na seznamu,
- ki ga bo prejel izvršni odbor. - Mojbog ...
To pa so: James,
Paulo, Rose
in Anjelina.
Na podlagi športnih kriterijev
ti moram sporočiti, da žal nisi uvrščen na seznam.
Rad bi ti povedal, da si na začetku poti. Zelo si mlad.
Prišla bo možnost za vnovično prijavo, če boš ... -Oprostite.
- Veseli bomo, če znova poskusiš. - Nikar.
- Malce ga je razburilo. - V redu je. Povsem razumem.
- To so bile njegove sanje. Trdo je ... - Še bo imel možnosti.
Najmlajši štipendist je.
To je šele začetek. -Wael, opravičila sem se v tvojem imenu,
ker si vstal. Povedala sem, da si potrt. Pravijo, da si na začetku.
Ne obupaj, nadaljuj in še naprej sanjaj. Se slišimo. -Lep pozdrav.
Rad bi bil sam.
Wael.
Zadovoljna sem, nisem pa srečna. Pričakovali smo, da bo ekipa večja.
Hudo mi je za tiste, ki so izpadli s seznama.
Z veseljem naznanjam športnike olimpijske begunske ekipe Tokio 2020.
Cyrille Tchatchet drugi.
Dorian Keletela,
Alaa Maso, Saeid Fazloula,
Yusra Mardini, Jamal Abdulmajid.
Kakšni so občutki?
Ne najdem besed.
Le najboljši zastopajo svojo državo. Ni večjega od tega.
Sanda Aldass, Ahmed Alikaj,
Muna Dahouk.
Zdaj je uradno. V Tokio grem.
- Noro! - Rose Likonyen,
James Nyang, Angelina Nadal,
Paulo Amotun.
Ja, dvigovalec uteži sem.
Aram Mahmood, Wessam Salamana,
- Eldric Sella. - To bomo proslavili, kot se zagre.
Masomah Ali Zada, Badreddin Wais,
Javad Mahjoub,
Wael Shueb, Hamoon Derafshipour, Tachlowini Gabriyesos,
Luna Solomon,
Kimia Alizadeh
Abdullah Sediqi, Popole Misenga,
Nigara Shaheen, Aker Al Obaidi.
Čestitke vsem. Ste člani olimpijske begunske ekipe
Tokio 2020.
Kot ekipa boste prvič skupaj v Dohi,
kjer se boste udeležili team buildinga.
Doha, Katar
11 dni do otvoritvene slovesnosti
Ko vidim število kultur, osebnosti, športov,
narodov, zgodb, je neverjetno.
Vaše sodelovanje je več kot le tekma.
Ste del ekipe, del velikega projekta.
Radi bi, da se med seboj spoznate. To je zelo pomembno. Zares zelo.
Moja družina je v Kamerunu. Imam pet bratov in sester.
Smo tipična afriška družina, ki se s športom ne ukvarja.
Imel sem srečo, da me je mama uspela spraviti v telovadnico
in mi bila v oporo.
- Ja, grem. - Resno?
Zelo dobro. Poteg je dober, sunek prav tako.
Telovadnica ni le prostor za vadbo,
pač pa je tudi prostor za druženje. Tam ne le treniramo,
pač pa se veliko pogovarjamo, tudi šalimo.
To mi veliko pomeni.
Katerega leta si začel dvigovati? Se spomniš? -2010.
Takrat sem živel na zahodu Kameruna. Polja tam ne obdelujemo s stroji.
- Torej z lopatami in motikami? - Ja. Tako sem si utrdil dlani.
Redko dobim žulj. -Cyrille, imaš morda kak posnetek iz preteklosti?
- Ja, enega sem pa res objavil. - Iz otroštva? Ko si bil tako visok?
- Pravzaprav sem bil ... - Si imel 85 kg? -Pravzaprav 81.
Neverjetno.
Kako si prišel v ZK?
Leta 2014 sem se v ZK udeležil iger Commonwealtha.
Po tekmovanju na igrah sem zapustil vas.
Kar odšel sem, hotel sem proč od svoje ekipe.
Iz razloga, ki ga nočem deliti.
Takrat sem zapustil vas na igrah in se nisem vrnil v Kamerun.
Odpravil sem se na pot in ta me je prinesla v Brighton. -Čutiš pritisk?
Ja, a sem v redu. Tukaj živim že sedem let,
obiskoval sem tukajšnjo univerzo. Kamerun sem zapustil kot najstnik.
Pri 19 letih sem bil veliko šibkejši.
Trpel sem za depresijo, hodil sem k osebnemu zdravniku,
ki mi je predpisal antidepresive.
Zdravnik je bil odprt, sproščen in neuraden. Imela sva dobre pogovore.
Ko so mi leta 2016 odobrili azil, se mi je zdelo, da bi moral
storiti nekaj za svojo skupnost.
Prihajam iz območja, ki je nenehno v spopadih.
Izgubila sem družinske člane, a sem se borila,
da bi bila dobra oseba.
Borim se za svojo skupnost. Imamo možnost spremeniti svoja življenja.
Imamo priložnost spremeniti življenja drugih.
Ko sem odrasla in spoznala, da nimam nikogar v oporo,
sem vedela, da se za vsa svoja dejanja odgovorna sama.
Od staršev sem ločena že 19 let.
Težko mi je bilo, ko sem videla, kako imajo starši lahko radi otroka,
saj sama tega nisem imela.
Ko je bil Jayden star eno leto, sem ga poslala v taborišče
v Kakumi k teti, saj sem si močno želela priti v ekipo.
Zavedala sem se odgovornosti.
Poslala sem ga v Kakumo, da bi se osredotočila na treninge
in si s tem zagotovila vstop v ekipo, posledično pa dobila več priložnosti
za podporo njemu. On je razlog,
da se ženem in trdo delam.
Ko zmagaš ali le sodeluješ, te bo videla vsa družina, vsi v državi.
Videli bodo izseljenca. Od vas se bodo nekaj naučili.
Zakaj? Ker ste močni ljudje.
Pozdravljeni. Jaz sem Davoud. Živim v Londonu in sem Kimiin trener.
Morda te bom spravil v zadrego, a danes ima rojstni dan, zato ...
Vse najboljše, draga Kimia, vse najboljše za te.
Ta je zdravju prijazna. Snemi masko, da lahko upihneš svečke.
- Najprej bi si rada nekaj zaželela. - Seveda, izvoli.
Vse najboljše naši ekipi. In želim si zlate medalje.
Iranska olimpijka je sporočila, da je za vedno zapustila Iran.
Ena najboljših iranskih športnic je prebegnila. -Kimia Alizadeh,
taekwondistka, ki je v Riu l. 2016 osvojila bronasto medaljo,
ostro kritizira vlado svoje države. Iz njene objave, ni razvidno, kje je.
Narediti sem morala vse, kar sta zahtevala vlada in sistem.
Morala sem hoditi na politična srečanja in govoriti po navodilih.
Recimo to, da so ženske enakovredne moškim.
Tega nisem več hotela govoriti, saj ni res. O tem lažejo.
Odločila sem se narediti konec temu.
Pozdravljeni, zatirani Iranci. Zbogom, plemeniti Iranci.
Kako dobro me poznate? Toliko, kot ste me videli na tekmovanjih?
Toliko, kolikor ste me videli na TV ali v prisotnosti uradnih oseb?
Moja odličja so zavarovali s hidžabom in jih pripisali lastnemu vodstvu.
Nič jim ne pomenim, nihče od nas jim ne pomeni nič.
Smo le njihovo orodje. V svojih patriarhalnih glavah
z miselnostjo proti pravicam žensk, mislite, da Kimia ne bo spregovorila.
Ta odločitev je težja od osvojitve olimpijskega odličja.
Pa vendar kjerkoli bom, bom vedno ostala otrok Irana.
Izkoristila bom vašo spodbudo in od vas nočem ničesar, le zaupanje
na tej težki poti, ki sem jo izbrala.
Testiranje na koronavirus bo kritično.
Upamo, da bodo vsi negativni. Zaradi statusa begunca
je pri prestopu meje in na carini vse zahtevneje in težje izvedljivo.
L. 2015 so potekale kvalifikacije za OI v Riu.
Bili smo v Milanu, kjer smo šli na ogled katedrale.
Spremljal nas je varnostnik, ki je skrbel, da nismo pili alkohola,
jedli svinjine in se pogovarjali drugimi športniki, lokalnimi dekleti.
Ko sem se vrnil v Iran, sem bil nekako sumljiva oseba.
Za nekaj dni sem celo moral v pripor.
Nekdo me je fotografiral,
nato pa trdil, da sem šel v cerkev ter zamenjal vero.
Za spremembo vere je zagrožena huda kazen, pravzaprav smrtna.
Ker sem ves čas ponavljal, da sem musliman, so se omehčali.
Odrasel človek sem in počnem lahko, kar me je volja.
Ker je bil pritisk zelo močan
in sem se ustrašil za lastno življenje, sem prišel do zaključka,
da nimam druge možnosti, kot da odidem. Prebegnil sem. Peš.
- Na istem mestu sem. - Pravzaprav si se pomikal nazaj.
Dvomim, da bom znal kdaj plavati.
- Kakšni so vajini današnji načrti? - Malce bova še tu, nato pa ...
- Koliko je ura? - Se bova spakirala. -V težavah sem.
Potem bo treba na letalo in trening.
9 dni do otvoritvene slovesnosti
- Živjo. -Živjo. Si v redu? - Potovalko sem pustil zgoraj.
Slišal sem klic, zato sem jih pustil zgoraj. -Ja, prišlo je do spremembe.
Prosil bi, da se vrneš v sobo. V kratkem bomo pojasnili, kaj sledi.
- Torej potovalko pustim zgoraj? - Tako je. Počakaj na navodila.
- Velja? -Ja. - Sprememba načrtov je.
Pravkar sem izvedel. Vsak hip nam bodo pojasnili, za kaj gre.
- Potovalke pustimo v sobah. - No, ampak odšli bomo, kajne?
Kaj se bo zgodilo, ne vem še, vem pa,
da nocoj ne letimo na Japonsko, saj je član ekipe pozitiven na covid.
Pozitiven je le eden, a bo posledice čutila vsa ekipa.
To bo zanje uničujoče. -Je mogoče, da vsem prepovejo let? -Ja,
obstaja velika verjetnost, da se to zgodi.
Mojbog ...
Vsi smo malce pretreseni.
Čakanje samo je bilo zame izjemno težko. Zdaj pa spet čakam ...
Ker je en član ekipe pozitiven, se morda naše sanje razblinijo.
Pojdiva na streho, tam zunaj lahko trenirava. Ne bi me motilo.
- V petih dneh se boš naučil plavati. - In morda začel trenirati plavanje.
Na terasi ni palice in uteži.
5 dni to otvoritvene slovesnosti
- Kam greš? - Na svoj prvi trening. Veslat grem.
- Po koliko dneh? - Petih.
Po petih dneh brez treninga na vodi grem zdaj končno veslat.
Lahko veslam, a me boli.
Boli me, ker nimam stopalk.
Poglej.
To bi moralo biti pritrjeno, a je prevelika vročina.
Ni pritrjeno.
Tu je vse drugače.
Nisem turist, rad bi šel na olimpijske igre.
V Tokio ne grem igrat turista.
Saeid, pomisli. Od nekdaj je tako. Ni nam bilo z rožami postlano.
Spomni se, vedno smo morali borbati. Kmalu bo konec.
Oprosti.
Težko sem se sprijaznila, da moram zapustiti Sirijo.
Kako bi pa ti opisal svoje občutke, ko si odšel?
Ko pomislim na to, postanem čustven. Marsičesa ne razumem,
spopade me jeza, ker ne razumem, zakaj se je to moralo zgoditi.
Dva dneva in pol sem spal v hribih.
Ponoči sem hodil in moral sem se podvizati, saj podnevi
nisem smel hoditi. Bilo je prenevarno, vojska bi me ustrelila.
Leta 1999 je izbruhnila vojna. Bila sem zelo mlada.
Nisem natanko vedela, kaj se dogaja, le slišala sem streljanje
in zvok bomb. Bila sem zmedena. Starša sta vpila, naj pohitim.
Vpila sta, da moramo pobegniti. Bilo me je tako strah, da ju nisem
- uspela vprašati, kaj se dogaja. - Bili smo v Homsu.
Zapustili smo ga ter se skrili na podeželju, potem pa selili
iz kraja v kraj. Na varno.
Prispeli smo na mejo z Jordanijo,
kjer smo ostali 15 dni. Nato so nas preselili v taborišče.
Ko sem prispel v Brighton, sem bil dva meseca brezdomec.
Živel sem na obali. Tik ob mostu.
Razmere so bile težke,
bil sem povsem obupan in imel samomorilska nagnjenja.
Spomnim se, da sem prišel do pečine in tam zagledal plakat
Samarijanov. 'Kadar se počutiš povsem na dnu in si obupal nad življenjem,
pokliči to številko. Poklical sem jo.
Nekaj minut za tem sta prispela dva policijska avtomobila.
Policisti so preprečili skok.
Potem sem končno prispel do turške meje, kjer sem zagledal nekaj,
kar si bom zapomnil za vse življenje.
Zagledal sem dolino, polno rešilnih jopičev.
In na tisoče ljudi.
Teti je uspelo v begunsko taborišče spraviti še nekaj otrok.
Menila je, da je tam varno. Bila sem med temi otroki.
Težko mi je bilo, ko sem za seboj pustila starša, a vedela sem,
da je to moja priložnost, da najdem varno mesto, kamor mi bosta sledila.
Skrili smo se v tovornjaku ZN, ki je v J. Sudan peljal hrano.
Na poti tja nas je odložil v Kakumi. Ko smo bili na tovornjaku,
smo vsi jokali. Mislili smo, da bomo umrli.
Ko smo prispeli v taborišče, ni bilo, kot sem si predstavljal.
Stisnilo me je pri srcu, ko sem videl železne rešetke.
Mislil sem, da je konec z nami.
V taborišču sem že od l. 2014, torej približno osem let.
Sprav je bila tu puščava, potem pa smo zasadili drevje.
Ta hišica je naša. Odkar sem prispel sem, živim v njej.
Rekli so, da sem aretiran zaradi kršenja zakona o priseljevanju.
Nato sem svojemu zastopniku pojasnil preteklo doganje
in ta mi je svetoval, naj zaprosim za azil. Priprt sem bil mesec dni,
ko pa so me izpustili na prostost, so me premestili v Birmingham,
kjer sem začel iz nič.
V Mytileni smo tri dni spali na ulici.
Večkrat so nas pretepli policisti.
V Avstriji smo bili pridržani za eno noč.
Taka je bila moja pot iz Irana do Nemčije.
Kadarkoli sem od koga izvedela informacije o svojih starših,
so bile slabe. Vsakič sem jokala, potem pa sem si nekega dne rekla:
'Kako dolgo bom še jokala?'
Vedno me je zanimalo, ali sta na varnem in zdrava.
Ali tudi onadva mislita name ...
To so glavne stvari.
Poklical me je bratranec in mi povedal, da sta moja starša na poti
iz Južnega Sudana v begunsko taborišče v Kakumi.
Nisem se razveselila, saj sem vedela, da je pot nevarna.
Šele, ko jima bom zrla v oči, bom mirna in srečna.
Do takrat se bom osredotočala na trening, da bom pripravljena.
Skušam ju odgnati iz misli, a se nenehno vračata.
Ste vsi prejeli sporočilo v skupini na WhatsApp?
Upam, da ste imeli dober dan in se počutite dobro.
Novica o negativnih testih je bil odličen način za začetek dneva.
Ekipa EOR je izvedla preiskavo in ugotovljeno je bilo,
z okuženim preostala ekipa ni imela tesnega stika.
Jutri?
Res?
Gonzalo, odlična novica.
- Kot si hotel. - Super novica.
Tokio, Japonska
1 dan do otvoritvene slovesnosti
- Nam imaš kaj lepega povedati? - Pravkar sem se vrnil s stadiona.
Imeli smo vaje za jutrišnjo slovesnost.
To pa bo nekaj posebnega.
On je moj trener.
Oprosti. Internet imamo le v sobi. Ko si poklical, sem tekel k Sheili.
- Je v redu? - Ne, guba se. -Ni dobro?
Ne, kot zavesa je.
V ramenih je preširok.
- Lahko gresta. Na delo moram. - Velja.
Otvoritvena slovesnost
- Zelo smo ponosni nate. - Hvala.
Olimpijska ekipa beguncev
Dame in gospodje, olimpijska zastava.
Zastavo nosi šest olimpijcev,
ki so med epidemijo delovali kot ključni delavci v svojih skupnostih.
Cyrille Tchatchet predstavlja olimpijsko ekipo beguncev.
Vesel sem, da sem spet na odru, saj tekmoval nisem približno 7 let.
Ne smemo pozabiti, da so ti fantje v prednosti, saj so tekmovali.
Več let smo čakali na to, lani je bilo celo prestavljeno,
zato smo vsi zelo navdušeni. Močno upam, da dosežem svoj rekord,
a če pristanem med deseterico, bom vesel.
Nahid je moja najboljša prijateljica, skupaj sva trenirali.
Dolgo sva bili skupaj v iranski reprezentanci.
Ko sem začela s taekwondojem, je bila Mahroo moja trenerka.
Bila je moja trenerka, ko sem v Riu osvojila bron. Zdaj trenira Nahid.
Neverjetno. Zapustila sem svojo državo, trenirala, doživela vzpone
ter padce v svojem življenju. In zdaj se moram boriti s prijateljico.
Kvalifikacije
Kimia, osredotoči se na tekmo. Zdaj ni prostora za druge misli.
Potrebuješ točke. Začni jih nabirati.
Na tekmah vedno iz glave izbijem vse, povezano s preteklostjo.
Na tekmah nočem biti čustvena.
Toda tokrat so bila čustva močna, saj sem se borila proti svoji državi.
Kaj si prišepnila Nahid?
Rekla sem ji, naj ne dovoli, da jo izkoriščajo.
- Zatem si objela še Mahroojevo. - Nisem objela le svoje trenerke,
pač pa nekdanjo trenerko, svojo državo in vse, kar pogrešam.
- Čestitke! - Hvala.
- Dajmo! -Daj, fant. - Mojbog, kako sem živčna.
- Videti je v redu. - Ja. Dajmo, Cyrille.
Dajmo, fant.
Spet nam to počne.
Pretežko je. -Vse bo v redu. Prvi dvig je, mora se vnesti.
Pomiri se. Premočno si sunil. Osredotoči se. Še imaš čas.
Po boju z Nahid sem srečala predsednika
iranskega taekwondoja. Rekel mi je:
'Iranci nikdar ne bomo pozabili, da si nas zafrknila.'
Nisem mogla verjeti svojim ušesom.
'Izdala si vojo državo, borila si se proti njej.'
Bila sem pretresena. Odšla sem na stranišče,
kjer sem eno uro bruhala. A preteklosti ni mogoče spremeniti,
osredotočiti se je treba na naslednjo tekmo.
16. runda
Premalo časa sem imela po prvem boju, da bi se spravila k sebi.
Zdaj si tudi uradno olimpijec. Krasno! Izjemno sem ponosen nate.
Še enkrat? To bo mala malica.
- Kako si, Saeid? - Dobro. Malce sem živčen,
a to je normalno.
Adrenalin je vedno dobrodošel.
Pozitiven adrenalin.
- Si vesel, da je kajak spet ob tebi? - Ja.
Končno sem dobil svoj čoln.
Prebivalci Irana so pod velikim pritiskom.
Moja starša sta pomirjena, ker sem na varnem, čeprav ju je policija
zasliševala. Z mariskom sem se pogovarjal. Življenje mojih staršev
je zame zelo pomembno, a bi z veseljem pomagal vsakemu Irancu
posebej ter za vsakogar dvignil glas in povedal, kar bo treba.
Odlične nastop. Ne bodi prestrog do sebe.
To je bila izjemno težka tekma. Verjemi.
Saeid, nihče ni šel skozi tako težko pot, kot si šel ti.
Saeid, prav ima. Nikar si preveč ne ženi k srcu.
Težko je, a sem navdušen. V četrtfinalu sva, to je višja raven.
Četrtfinale
Poznam Kitajko, videla sem že njene boje. S trenerjem imava načrt.
Za las je šlo. To je bil najtežji boj do sedaj.
A zdaj sem v polfinalu.
- Kako se počutite? - Prosim, počakajte na konec.
Osredotoči se. Ostani zbran. Zmogel boš.
- Poškodoval se je. - Še ima čas. -Poglejte, kako stoji.
Predaleč je ...
- Ne, no. - To ni res ... -Kmalu boš na vrsti.
Hladi jo. Pomiri se.
- Dobro. -Ne vem ... - Nikar ne hiti,
dvigni, ko boš pripravljen.
Sporočili so mi, da sta starša na varnem v taborišču.
Ne znam opisati, kako močno si ju želim videti.
Komaj čakam, da opravim nastop in grem k svojima staršema.
Verjamem, da bo moj tek spremljalo veliko ljudi.
Še posebej ljudje v taborišču, saj vedo, da sem se pripravljala.
Vsi moji prijatelji ter družina bodo spremljali moj nastop.
Mnogim ljudem sem navdih.
Po vsaki borbi sem samozavestnejša. Čutim, da sem dovolj močna.
Na zmago grem. Osvojila bom svoj cilj. Zlato medaljo.
Grozno sem utrujena. Bolita me roka in gleženj,
a če premagam Rusinjo, imam srebro v žepu,
kar pomeni korak bližje zlatu.
Iskreno povedano, storila sem vse, kar sem mogla.
Ušlo mi je z nadzora.
Mogoče je moralo biti tako. To mi bo v poduk.
Zdaj ni časa, da bi se smilila sami sebi.
Izgubila sem zlato medaljo, a imam možnost osvojiti bronasto.
Čeprav močno pogrešam svoj dom, moram priti na cilj.
Najbolj od vsega pogrešam sina.
Vem, da je na varnem, pogovarjava se in vse je v redu,
a to je zadnjič, da sva ločena.
Moje sanje so imeti dom, Jaydna in svoje starše.
Pozdravljeni. V redu je bilo.
Dobro, a ...
- Kakšni so nadaljni načrti? - Vrniti se domov k svoji družini.
Samo še o tem premišljujem.
Na štartni črti v Tokiu sem vse misli usmeril v svojo družino.
Iranski časniki so pisali o meni, da sem izdajalec, da sem se prodal.
Moji starši so novico prebrali. Razburilo ju je, in nato še mene.
Za trenutek sem zamižal, vdihnil in preplavila me je velika moč.
V četrtfinalu sem zelo dobro štartal
in za tretjim mestom zaostal za 15, 20 metrov.
Na cilju pa je bila razdalja le še 5 metrov, sekundo in pol.
Imel sem zelo dober zaključek. Znova sem četrti. Vesel sem,
- da mi je spet uspelo. - Najlepša hvala. -Uspelo mi je.
- Odličen nastop, Saeid. - Več nisem zmogel.
Zelo sem ponosen nate. Odlično si se izkazal. -Dal sem vse od sebe.
Uspelo mi je odveslati dva izjemna nastopa. Jutri se bom zbudil
kot olimpijec. Presrečen sem. Iti moram.
Prehitel sem Iran.
Presrečen sem.
Srečen sem za svojo družino v Iranu.
V Iranu govorijo, da Saeid ni dober,
da je njihov kanuist boljši. Svoji družini nisem ničesar rekel.
Moja starša sta doma, prebrala sta časnike,
da Saeid ni dober, da je Saeid slab. No, a zdaj vemo, da sem dober.
- Tekma za bronasto odličje - Bila sem prva ženska v Iranu,
ki je osvojila medaljo na OI. Tokrat bi jo rada osvojila za begunce.
Obljubim, da bom dala vse od sebe.
Čestitke in spoštovanje vsem, ki ste me prepoznali za svojo nasprotnico.
Ženska sem, otrok Irana. Taekwondistka.
Odraščala sem v borbi in še naprej se bom borila.
- Čas že teče? - Ja, gledam uro. -Toda ...
- Čas teče ... - Nikar ne hiti.
Vse je v redu. Nič naj te ne skrbi. Imaš čas.
Vzemi si čas, nič ne hiti.
- Zmogel boš. -Dajmo, fant. - Kar lepo v miru.
- Ima čas. - Imaš čas.
- Dajmo, Cyrille. - Dajmo, brat. -Dajmo, prijatelj.
- Zmogel boš. -Še sunek. - Dajmo, dajmo.
Mojbog ... Poglejte to.
- Dober dvig. - Ko je ujel, mu je uspelo.
Ja, to je res. -A sem se ustrašil, ker je toliko čakal.
Ko je nagibal glavo nazaj in delal grimase, me je ...
Zdaj vemo, da so grimase za dober konec.
- Boli ga komolec. - Ja, poglejte ga, no ...
Srečen je.
Ponosen sem nanj. No, mi o volku ...
Ko sem videla, kako marširaš na oder, se vedela, da boš uspel.
Ni bilo tako? Ko sem videla odločnost v hoji, sem natanko vedela.
Bravo, Cyrille.
- Bravo. Presrečni smo zate. - Hvala.
- Bil si neverjeten. - Komaj čakamo, da se vrneš.
Vrni se čim prej. Neverjeten si bil. -Vrni se.
Cyrille je v svoji kategoriji zasedel 10. mesto
Ekipa olimpijskih beguncev v Tokiu ni osvojila nobenega odličja.
Ponosno je zastopala 100 mio beguncev širom sveta.
Zgodba se bo nadaljevala na OI v Parizu l. 2024.
Anjelinina starša sta na varnem. Po 19 letih so znova skupaj.
Čez nekaj časa ...
To potovanje mi omogoča, da sprejemam svoje novo življenje.
Pomaga mi razumeti, da je treba gledati naprej,
čeprav se moje srce še kar ozira nazaj.
Spoznala sem, da si vsi zaslužimo živeti, sanjati, se boriti za dobro.
Ko sem zapustila Iran, sem si rekla: 'Jaz, Kimia Alizadeh,
nisem zgodovinarka, ne junakinja in ne zastavonoša iranskega konvoja.
Sem ena od milijonov zatiranih žensk v Iranu.'
To sem bila jaz in žal nisem imela dovolj moči, da bi glasno povedala,
naj se vsaka ženska bori za svoje pravice.
Zdaj sem ena od več milijonov pogumnih Irancev.
Tečem, da lovim svoje sanje.
In zato, da najdem varen kraj ter nove priložnosti.
Zato, da navdihnem druge.
Po sedmih smo se v Turčiji končno srečali. In bil sem olimpijec.
Oče je jokal od sreče. Še nikdar ga nisem videl tako srečnega.
Največja zmaga sta mir in varnost.
Ustvaril sem družinico. Rodil se je dojenček.
Saeid, Anjel in Kimia so med 52 športniki,
ki so bili nagrajeni in upajo na vnovičen izbor za OI 2024.
Po sedmih letih begunskega statusa v ZK je Cyrille dobil državljanstvo
Še vedno je medicinski brat.
Moje potovanje je bila zame velika šola.
Postal sem odporen in spoznal, da je prihodnost zelo negotova.
Čeprav je včasih težko, ne obupam in se trudim po najboljši močeh.
Waelu so se uresničile sanje. Izbran je v ekipo olimpijskih beguncev.
Ko sem zamudil igre v Tokiu, sem bil grozno obupan.
A nisem se vdal. -Wael je pri nas začel trenirati z belim pasom.
Zdaj ima črni pas.
Danes bo on vaš trener.
- Ste pripravljeni? - Ja.
Postavite se v začetni položaj.
Mnogi begunci bodo ponosni name, mnoge bom spodbudil k treningom.
Mnogi bodo zaradi mene sledili svojim sanjam.
OI v Parizu so moje velike sanje. Trudil se bom, da se te uresničijo.
UPAMO SI SANJATI
Agencija ZN za begunce predvideva, da bo v letu 2024
120 mio ljudi razseljenih zaradi vojn klimatskih sprememb in lakote.