Downloaded from YTS.MX
La meg fortelle deg om en idé jeg fikk til et spill.
Official YIFY movies site: YTS.MX
En nerdete fyr forelsker seg i en prinsesse. En krigerprinsesse.
En helt.
Rollefigurene møter utfordringer før de får hverandre.
Akkurat som meg og Eva. Jeg bodde i São Paulo og hun i Bahia.
Men jeg visste at jeg ville gifte meg med henne første gang vi møttes.
-Beklager, kompis. -Er du skadet?
-Ikke kroppen, bare egoet mitt knuste. -Går det bra?
-Vær så snill. -Det trengs ikke.
-Kan noen rydde opp? -Jeg gjør det.
Selvsagt ikke.
Eva…
Jeg heter Alex. Hyggelig å treffe deg.
Deg også, Alex.
-Hvilket bord sitter du ved? -Det der.
-Alle har blitt forfremmet. -Du ser ikke overlykkelig ut
-Jeg er ikke så glad i jobben min. -Så slutt, da.
Man lykkes først når man gjør noe man virkelig liker.
Sa han det? At han ville gifte seg med meg den dagen vi møttes?
Bare Alex er dum nok til å tro på kjærlighet ved første blikk.
Jeg visste ikke at jeg ville gifte meg.
Jeg tenkte alltid at det var mye mer å oppnå før den tid.
Men jeg var sikker på at jeg ville være nær ham.
-Og så trodde du ikke på avstandsforhold. -Ikke du heller.
Men det er sant. Avstandsforhold er fælt.
-Jeg skjønner ikke. -Jeg må fortelle deg noe.
Nei.
Du sier ikke at du…
Jo.
-Skal du… -Jeg skal til São Paulo!
Jeg ville ha et stort, heftig bryllup.
En stor fest med venner som tok av på dansegulvet,
kleine familiemedlemmer
og Eva som gikk opp kirkegulvet i en nydelig kjole,
sånn at vi kunne være sammen for alltid.
Hva tror du?
Jeg elsker det!
-Jeg så hvor mye du jobba med det. -Ja.
Og der har vi det. Det er ferdig.
Det er en spillbar demo. Nå trenger jeg bare investorer.
Det er umulig å si nei til deg.
Lukk øynene dine. Lukk dem.
Å. Hva er det?
Åpne.
Jøss. Se der.
Forsiktig. Jeg vet ikke hva det er uhyret gjemmer.
Eva.
Vil du gifte deg med meg?
Selvfølgelig vil jeg det. Din nerd.
Og det var historien om dagen mine drømmer gikk i oppfyllelse.
Beklager å være festbrems.
Det var Alex' drøm, men gjett hvem det var som planla alt?
Her skal datteren min gifte seg. Se.
BRUDENS MOR
På familieresorten,
som hun har forvandlet til en sjarmerende og populær kjede.
Og bare hør her, den er over hele Brasil.
Der har vi Evinha. Hun er driftig.
Alle elsker Alex.
Alex har kontroll på timeplanen og på livet.
Dette bryllupet blir fantastisk.
Og familien vår skal ut på biltur, akkurat som i gamle dager.
Å nei.
-Jeg skal planlegge. Eva insisterte. -Nei, Carina. Du blander deg bare.
Nei, jeg er faktisk hjelpsom.
-Det er ikke å blande seg. -Vi tar det igjen.
Alexizito og Evinha! Hva kan jeg si om det flotte paret?
Et bryllup viser at kjærligheten seirer.
-Og du er en taper, pappa? -Tatiana.
Jeg ønsker dere alt godt, Alex og Eva.
Bryllupet ditt blir like nydelig som kjolen min.
5 DAGER TIL BRYLLUPET
Allergi, bare.
-Innrøm at du er rørt. -Vennen…
-Slutt. Jeg vil ikke gråte. -Nei. Spar det til skilsmissen.
Du er umulig, Tatiana.
Da ønsker jeg paret hell og lykke. Jeg er glad i dere.
Jeg vil spise godt. Bryllupet bør bli et kalas. Jeg vil drikke meg dødsens,
for jeg hadde tatt medisiner om jeg ville leve, for pokker.
Se på fredsduen.
-Det suger, Beto. -Hva?
-Det suger. -Ikke si det.
Du er så sta.
Jeg ba deg forbedre oppløsningen, bruke en varm farge. Ikke bruke HDR.
Jeg skjønner ikke. Snakker ikke nerd.
Det er Eva som eier huset, men vi deler regningene.
-Jeg snylter ikke. -Slapp av, kompis.
-Det var bare en spøk. -Ikke morsomt.
Hør her, Big Beto. Jeg er snart blakk. Finner jeg ingen sponsor til spillet,
må jeg tilbake til den kjedelige jobben.
-Vet Eva det? -Selvsagt ikke.
Hun er opptatt med bryllupet. Vil ikke plage henne, takler det selv.
Kjolen er nydelig. Du ser perfekt ut.
-Takk. -Du er rå, Eunice.
Men…
Jeg tror det er noe som mangler.
BRYLLUPSSPILL
53 TIMER FØR BRYLLUPET
Ikke sett Andrade ved siden av Horta, for Guds skyld. De hater hverandre.
Ja. OK.
Ja. Mye is, som jeg sa. Vent. Jeg får en annen telefon.
Ja, det gjør vi. Hei, vennen. Ja, jeg har kartet over bordplasseringene.
OK. Vi finner ut av det.
Alex. Sjekker du e-poster igjen?
Nei, jeg sjekker inn på flyet, som du ba om.
Å. Masse, masse is. For Guds skyld. Ikke glem det.
Ja, det er sommer i Bahia. Man får ikke for mye is. Ha det.
Har du pakket allerede?
-Fem minutter. -Du sa du i sted.
-Vi må dra til flyplassen om en time. -Det er bare én koffert.
Og… så har jeg ikke tenkt å ha på så mye klær på bryllupsreisen.
Seks måneder med planlegging. Alt kommer til å gå i vasken.
Alt ordner seg. Du er fantastisk.
Ser du?
Hei, mamma.
Evinha, vennen min, kan jeg drepe svigermoren din?
Hvorfor tilhører denne siden brudgommen hvis denne er bedre?
Du skulle bare ringe i nødsfall, mamma.
-Hæ? -Hva i helvete er dette?
Vi fikser det. Det ser ut som en gravferd, ikke noe bryllup. Hvem pyntet?
-Det er avgjort. Jeg dreper kjerringa. -Ta deg sammen, mamma. Jeg kommer.
53 TIMER FØR BRYLLUPET
Dere! Jeg er på telefonen her.
-Følg med, Santiago. -Gi deg.
-Vennen. -Hei, pappa. Er noe galt?
Denne kjøreturen er brudgommens teite familietradisjon.
Jeg skulle ha flydd.
-Er ikke du livredd for å fly, pappa? -Jeg er mer redd for bobiler.
Jeg tror at du er redd for å treffe mamma.
Gi deg, vennen. Mora di? Slutt.
Hvordan det? Har hun spurt etter meg?
Hei, Alex. Dette er Suzana, direktør i Mind Games.
Jeg må snakke med deg om spillet ditt.
Men jeg drar til London i morgen. Får du det til i dag? Klokka 14?
Pappa har ikke kommet over mamma. Kan du tro det, Alex?
La meg si deg én ting. De to er som hentet fra en såpeopera.
Alex? Er alt i orden, vennen min?
Jeg må ta den. Hei, Eunice.
Moren min sier at ting skjer når de er ment å skje, men det er pisspreik.
Noen ganger skjer det på verst tenkelig tidspunkt. Pokker.
Suzana. Takk for telefonen. Jeg er så glad.
Men jeg… Nei, for deprimerende. Kom igjen. Du kan gjøre bedre.
Suzana. Takk for at du ringte. Nå ble jeg glad. Suzana…
Hei, Suzana. Alt vel? Alex her. Jeg er så glad for at du ringte,
men jeg skal gifte meg, og kan ikke…
-Alex! -Hva?
Det er en tragedie.
-Hva? Med foreldrene våre? -Verre!
-Hva er det? -Kjolen.
-Den er ikke klar. -Var den ikke alt det?
Jo, men kniplingene fra Recife har ikke kommet.
-Hva betyr det? -Det er til kjolekantene.
-De var nydelige, delikate. Avgjørende. -Slapp av.
Kjolen er ikke klar før 15.30.
-Alt er ødelagt! -Slapp av. La oss tenke.
Vi finner ut av det.
-Vi kan fly senere med Lara og Beto. -Jeg kan ikke komme dit senere, Alex.
Men det kan jeg.
Reis i forveien, du. Jeg henter kjolen og reiser senere.
52 TIMER FØR BRYLLUPET
Nydelig!
-Jenta mi! -Jeg gleder meg sånn!
-Er du klar til å gifte deg? -Og gi opp livet for en manns skyld?
Slutt, da. Alex er hyggelig. Hvor er han?
-Han reiser senere. -Å? Hva har han gjort?
Han skal hente kjolen min og redde bryllupet vårt!
-Redde bryllupet? -Kjolen er ikke klar. Ta kofferten.
-Hva? Slutt å dytte! -Hva er det du sier?
Nonato! Takk, vennen.
Legg alt der, Nonato.
Hei, Suzana. Alex her. Alt vel? Jeg kan komme klokka 14 i dag.
Jeg vet at det kan se ut til at jeg bare tenker på jobben min,
men dere hørte hva Eva sa. Jeg redder bryllupet vårt.
-Jeg løy ikke. Utelot bare detaljer. -Detaljer?
-De investerer i spillet ditt. -Det er bare et møte. OK?
Jeg vil ikke få forventninger eller stresse Eva. Jeg henter kjolen.
Er på møtet kl. 14, sydamen kl. 15.30 og på flyplassen kl.17. Slår ikke feil.
…og Eva er noe for seg selv.
Alex og Eva… Jeg ønsker dere alt godt.
Ser du videoen? Kvaliteten?
Ja, og hun er skikkelig heit. Hvorfor kjenner jeg ikke henne?
Fordi hun bor i utlandet. Det har jeg fortalt deg.
Men si meg en ting. Har dere to…
Slutt. Ikke vær dust. Lara er venninna mi. Og hun er…
-Enda heitere i virkeligheten. -Lara!
Alex!
-La meg hjelpe deg. -Takk.
-Så fint at du kom. -Godt å se deg.
De har gjort det. Det har de.
Men vi lever ikke i fortiden. Beto tenker bare på fremtiden.
-Spent? -Jeg er nervøs.
Er du? Jeg er så spent!
La oss sette i gang, venner.
-Hei. Hvordan går det? -Beto. Vær så god.
Velkommen til Betomobilen. Det er alltid plass til en til.
Kom igjen.
-Skal vi kjøre? -Ja.
Ikke bry deg om lukten. Det går alltid folk med tjall forbi.
Alex tar den ikke.
-Slapp av. Alt er i orden. -Tror du at noe er i veien?
Jeg sa jo at alt er i orden.
Historien min med Eva ga inspirasjon til spillet.
Trodde aldri jeg kunne møtt en nydelig dame som henne.
Spillet er flott.
Kjærlighet er universelt. Alle kjenner seg igjen. Jeg døde nesten!
Forsiktig. Det er et samarbeidsspill
med et hint av rollespill.
Hver fase er ulik. Oppgaveløsning, slåssing og kappløp.
Genialt. Har du litt tid? Jeg vil vise prosjektet til teamet mitt.
Så klart.
Eva og jeg krangler aldri.
Men jeg visste at hun aldri ville tilgi meg hvis jeg ødela bryllupet.
Jeg ville aldri tilgitt Alex hvis han ødela bryllupet.
Har han sagt det? Godt at han vet det.
Alex bruker en evighet.
Han gir oss nok den tiden vi trenger til å bli kjent med hverandre.
Jeg mener…
Jeg er forlover. Du er forlover. Da er vi på et annet nivå, et nytt…
-Vi må bare trykke "start". -Det er mer "game over".
Hør på deg, da, med spillreferansene. Vi har så mye til felles.
Nei, det er jeg uenig i. Du tror at du er uimotståelig, ikke jeg.
-Syns du ikke at du er det? -Nei. Du er ikke det.
Oi… Det var ikke vondt i det hele tatt.
Man kan bruke ulike avatarer og kjønn.
Figurene man ikke kan styre, er ekte mennesker. Alle leter etter kjærlighet.
Man kan spille igjen, men det er ulikt hver gang?
Nettopp.
-Fett. -Fett, sant?
Greit. Da tar vi en titt.
TAPT ANROP FRA EVA
Alex… Skal vi diskutere fremtiden?
Kom igjen. Jeg er sent ute. Jeg kan miste bryllupet. Kjør.
-Alex tar den ikke. -Det holder, Eva!
Alex skal også gifte seg. Du kan ikke styre alt.
Det er sant. Alex driter seg vel ikke ut?
Nei!
48 TIMER FØR BRYLLUPET
STENGT
Alex. Ring Eva. Hun har sydamens nummer.
-Hun dreper meg. -Få tak i kjolen, ellers dreper jeg deg.
Tenk, Alex.
Hun flyr nok nå. Jeg skal… Jeg finner butikken og nummeret på nett.
Der, ja. Har det.
Dette er så kjedelig! La oss bruke hodet mitt.
-Til å åpne døra? -Nei.
-Jeg dirker låsen opp. -Herregud.
Vennen din er gal. Gjør noe, Alex.
Vær del av løsningen, ikke problemet, vennen.
-Dette går åpenbart galt. -Med alle de negative vibbene, ja.
Den store porten. Som en klok mann sa: "På tide å sprette korken!"
Stopp! Hvem må rydde opp hver gang du driter deg ut?
Stopp! Hendene over hodet!
-Tjukken! -Det er meg.
Snu deg rolig. Ingen plutselige bevegelser. Rolig.
Kan noen forklare dette for meg?
Jeg må få tak i min forlovedes kjole. Flyet mitt går snart.
Et øyeblikk.
-Bare et øyeblikk. -OK.
-Hva heter du? -Alex Santos.
Eca Trindades forlovede.
Herlighet! Hvorfor sa du ikke det før?
Eunice!
Dette er Evas forlovede.
Endelig!
Kjolen ligger klar. Jeg kommer ned.
-Jeg sa jo det. -Jeg kommer.
Nå er ting på rett spor igjen.
-Dessverre ikke. -Jeg må ta det flyet.
47 TIMER FØR BRYLLUPET
Da må du lære deg å fly, for flyet har tatt av.
-Går det et annet fly? -Ja da.
-Flott. -Takk Gud.
I neste uke.
-Det var supersalg. Vi er fullbooket. -Herregud.
Det er Eva.
-Si det. -Ikke si et ord.
-Nei. -Nei.
Hvorfor måtte jeg lyve?
47 TIMER FØR BRYLLUPET
Familien min er morsom, ja?
-Jepp. -Hva med din?
-La meg si deg en ting om familien min… -Beklager. Jeg glemte at du er skilt.
Men søsteren min er, som de sier, singel og klar for litt mingel.
Hun kan være vanskelig, men biter ikke. Tror jeg, da.
Santiago. Burde du ikke holde øynene på veien og konsentrere deg om å kjøre?
-Motorveiene er farlige. -Slapp av. Dette er som en tanks.
Hei!
Herregud! Ikke gass sånn. Og ikke bråbrems!
Kjør til høyre. Du har fri bane!
-Stopp, Santiago. -Ta rattet.
-Slapp av. -Vent.
Sånn. Her kan vi stå.
-Marcos. -Ja?
-Hvem gjorde om på dette? -Brudgommens mor.
Nå snakker vi!
Farger og blomster.
Hvitt på hvitt er kjedelig. Ikke sant, Andrea?
-Ja. -Hvor er bryllupsplanleggeren?
-Hør på meg. -Elvira.
-Nå er vinen her. Du må smake. -Nå? En dag før bryllupet?
Jeg liker fersk vin.
-Kom, Batista. -Jeg blir også med.
For vinen må passe med hovedretten, forrettene,
kaken og andre søtsaker.
-Du vet alt om hva som passer, da? -Ja da.
Han er dårlig. Han skal gifte seg.
Det handler om liv og død, Valéria.
Hvis det står om liv og død…
Det er tre seter igjen. Det er vår siste flygning.
-Takk og lov. -Vi hadde flaks.
Dagens siste flygning. Det må være denne.
Vår siste flygning noen gang. Flyselskapet søker nye utfordringer.
-Har flyselskapet gått konkurs? -Nei.
Det har søkt konkursbeskyttelse. For mange arbeidsrettssaker. Min også.
-Herregud. -Er byen nær Ilhéus.
Tre timer å kjøre. Fire om det er mye trafikk. Maks fem.
Fett. Tre enveisbilletter, da.
Det er alt de har. Hørte du? Det er et spøkelsesselskap.
Vent. Bruk kortet mitt.
Vi tar bare kontanter.
På grunn av de juridiske og økonomiske problemene jeg nevnte.
-Et øyeblikk. -Unnskyld meg.
Pokker.
FLY MESSIAS
Tenk deg flyet om skiltet er sånn.
-Jeg blir ikke med. Skummelt. -Nei.
Det er et utmerket fly. De gamle vet best, vet du.
Det gir ingen mening. Det gjør ikke det. Jeg blir ikke med.
Hvor er busstasjonen? Har noen en fallskjerm?
-Her. Bare tell. -Bare klapp igjen.
Gjør det for Alex. Fem dråper, så er alt greit.
-Fem dråper… -Er alt der?
-Bagasje? -Sjekk inn disse.
-Denne tar jeg med meg. -Det går ikke.
Dette er brudens kjole.
Du må enten sjekke den inn eller la være å gå om bord.
Slutt, da, Juan. Vi får ikke til å snakke her. OK?
Hva føler du?
Kjærlighet krever mot og ærlighet. Det er ikke noe for meg.
-Elvira er sterk og tøff. -Mamma. Han liker eksen.
Hold kjeft, Adelaide. Få høre mer.
Jeg er en forfatter som ikke kan skrive lenger.
-Jeg elsker romantikk. -Jeg liker det både med og uten, mamma.
Jeg liker røff sex, fisting, knulling,
å bli dratt i håret, BDSM, trekanter, trekantforhold, gruppesex…
Jeg liker romantiske fortellinger. Med mange uventede vendinger.
En som kommer tilbake fra fortiden. Klisjéer.
Jeg er en klisjé. Jeg blir nervøs bare av å tenke på å se henne.
-Si at du elsker henne. -Sier hun nei?
Da lider du. Fra tre måneder til seks år.
Da kan du lide, tro at du skal dø, prøve å ta livet av deg.
Så begynner du å drikke. Tar dop, ikke sant?
Du når bunnen og føler deg jævlig,
men så kan du bli gjenfødt og finne kjærligheten.
Hør her, familien min. Vi er klare til å dra.
-Fantastisk. -Her er pengene.
-Behold resten. Vi drar. -Kom igjen.
Kom, Adelaide.
Jeg hadde helt glemt disse vingreiene.
-Å nei. -Jo.
Det hadde jeg helt glemt.
Batista plaget meg hele tida med vinene.
Men jeg tenkte bare på cachaça-spriten.
Bare se deg rundt, vennen min. Bahia.
Vet du hvor mange fantastiske sukkerroe-spriter vi har her, eller?
Og alle fruktsortene? Det er uendelig mange, vennen.
Gud signe Bahia!
Nei. Ikke drikk.
-Glasset mitt… -Se på meg, nå. Jeg må si deg noe.
-Så hyggelig. -Seriøst. Hør her…
-Dette bryllupet… -"Dette bryllupet…"
-Det er i Brasil. -Ja.
Capirinha…
er så mye bedre!
Videoen er fin, bortsett fra at Juan synger.
-Hva mener du? -Den er fæl.
-Vil du synge? -Ja.
-Jeg kan. -Se, Adelaide.
-Han er perfekt. Høyre! -Slutt å prøve å finne en mann til meg.
-Pokker. Kom og se på videoen. -Videoen? Hvilken video?
-Hva mener du? Alle har laget en. -Å?
-Santiago! -Hei.
-Hvorfor ba de meg ikke om video? -Eller meg?
Herregud, folkens. Ikke forstyrr sjåføren.
-Det er veldig viktig! -Ja!
-Hvorfor har ikke vi video? -Snakk med bryllupsplanleggeren.
Han sa: "Forlovere og nær familie."
Jeg skal vise klovnen nær familie. Vi lager en video, mamma. Få kameraet.
Jeg har hatt seks lytefrie ekteskap.
Jeg vet ikke om jeg blir gift. Kanskje bare samboer.
-Hvor da? -Hos oss, da, mamma.
-Det vil jeg ikke. -Hvorfor?
-Du kan ikke gifte deg og bo med mor. -Du tilpasser deg.
Eller flytter ut. Det er på tide.
Skal jeg flytte ut? Det er mitt hus. Jeg kjøpte det.
-Vil du sende moren din på eldrehjem? -Jeg vet ikke. Finn ut av det.
Hvis jeg gifter meg, skal vi bo der.
Enten det er med Flávio, Márcio, Adriano eller Adriana, eller Angela.
Ja, du er så eklektisk. Du finner alltid feil hos folk. Jeg bekymrer meg ikke.
Nei, jeg stiller bare høye krav.
Jeg vil ha en romantisk, ærlig og hardtarbeidende mann,
som liker god vin og kan bake brød, vaske biler, som er kreativ med voks
og kan lage soler, sommerfugler og hjerter. Av Shiva.
Han skal fikse telefonen, støvsuge sofaen og det store teppet.
OK. Skal vi begynne på nytt?
-Det fins ingen oppskrift på ekteskap. -Men en hovedingrediens.
-Mot. -Ærlighet.
-Det var ærlighet. -Jeg kan da ikke lyve.
Jeg må innrømme at jeg først ikke var så begeistret for det…
-Alex! -Den usikre gutten. Han var usikker.
Men la meg si deg en ting…
-Han er så god mot min Evinha. -Å?
Nå er Evinha helt zen. Så rolig.
-Rolig? Så bra. -Hun…
-Mamma! -Hva i helvete?
Hva er galt?
-Evinha! -Herregud.
-Vennen min. -Så flott.
-Du er så søt. Kjempesøt. -Der er min andre, vakre datter.
-Den nydelige jenta mi. -Er du full?
-Hun er så vakker. -Vent litt.
-Hva er det, Eva? -Er dere fulle?
Niks. Nei. Overhodet ikke.
-Hata ikke de hverandre? -Et bryllup gjør underverker.
Børst gjør underverker.
-Batista. -Ja, Eva?
Jeg vil sjekke alt sammen. Er det forstått? Alt!
-Eva. -Vil du ha noe å drikke?
-Kom hit. -Kom.
-Det holder nå. -Det er kiwi.
-Syng for oss. -Hvor lenge har dere drukket?
Alle sier at bruder blir brudemonster. Men hvem må bestemme alt?
Kjolen, maten, musikken, kakene,
båndet for å pakke bakverkene inn med.
Neste gang vil jeg være brudgom, bare møte opp og si "ja".
Det var Alex' eneste jobb. Det kunne jo ikke gå galt. Eller?
-Bank-bank. Kan vi komme inn? -Dere har kommet inn.
-For et kaos. -Rolig.
-Alt er i orden. -Nesten alt, da.
-Si det. -Herregud.
Er det noe som mangler?
Utdrikningslaget!
Jeg er utslitt. Ser dere ikke det?
Nei, det er du ikke. Det kan du være etter bryllupet.
Vi må ta farvel med vennen vår.
-Bli med oss. -Ha det, lille venn.
-Helt utrolig. -Ha det.
-Nei. -Ha det!
-Jeg kommer.
-Er alt i orden, Sofia? -Alt er i orden, pappa.
-Jeg sovna. -Vær modig.
Hun kjører bedre enn meg.
-Det er ikke det. -Å?
-Hva er det, da? -Ikke noe sånt.
Juan! Den er ikke sånn, Juan.
Det er g-moll, Juan. Se. Se på fingeren min.
Men livet…
Er det vidunderlig eller vanvittig?
Er det glede Eller sorg?
Hva er det?
Min bror?
Noen sier at livet Ikke betyr noe som helst
Det er en kraft Det er litt tid
Det er ikke et sekund, engang
Noen sier at det er Et dypt, gudommelig mysterium
Et pust fra skaperen
En handling full av kjærlighet
Du sier det er slit og glede Han sier at livet, det er å leve
Hun sier at det er bedre å dø
Fordi hun ikke blir elsket Og verbet er å lide
Jeg vet bare at jeg stoler på damen Og har full tiltro til henne
Det er vi som får livet til å bli
Det vi får til, det vi vil
Det vi alltid har ønsket
Selv om det er galt
-Jeg kan ikke. -Slutt.
Jeg har ikke mer medisin. Herr Pilot tok alt.
Nei. Jeg må snakke med Eva.
-Jeg ringer henne. -Gjør det.
Ring og fortell sannheten.
Alex?
-Vennen? -Hei. Jeg har ringt så mange ganger.
Vel, vennen min…
-Er alt i orden? -Vennen, jeg…
-Flyet ble innstilt. -Nei. Er det sant?
Ja, men jeg fikk nye billetter, til en by nær Ilhéus.
Ikke så nær, men ikke så fjern. Det viktigste er at jeg kommer.
Jeg kommer litt sent, men jeg kommer, OK?
-Jeg må gå. Ombordstigning nå. -Nei, Alex!
Ha det.
Jeg klarte det ikke.
Kom igjen.
I dikt og i kjærlighetssanger er ærlighet noe vakkert.
Men ikke i det virkelige liv.
Iallfall ikke med en brud dagen før bryllupet.
Men jeg visste at jeg kunne fikse alt.
Det er alltid noe uventet som skjer i et bryllup.
Jeg tenkte at det ble uvær. Eller at Beto ble full og tryna i kaka.
Men å mangle både brudgom og kjole? Den tanken slo meg aldri.
Det begynte å føles veldig rart at Alex ikke kom.
Horizonte Airline.
-God kveld. -Hvordan kan jeg hjelpe?
Jeg trenger informasjon om en flygning.
-Skål for Eva! -For Eva!
-Carlos. -Hei, Eva.
En til, takk.
-Skal bli. -Eva?
Skål for Eva!
Fantast… Oi!
Vi må fortsatt hente bagasjen.
Jeg er dårlig. Føler meg ikke bra.
-Hva er det? -Det går bra. Bare gå.
Trenger bare litt tid. Kommer snart.
-Straks tilbake. -Pass på dere…
-Ekkelt. -Husker ikke å ha spist det.
Jeg føler meg som ny. Har du mer medisin, tar jeg litt.
Hva snakker du om, mann?
Se hva de har gjort med kofferten! Jeg ba om "skjør last"-klistremerker!
-Er kjolen ødelagt? -Ikke si det.
Du er brudgommen. Du kan ikke se.
-Åpne dere, da. -OK.
-Slapp av. Du er for stressa. -Vent.
Dette er det siste vi trenger. Vent.
Siste utkallelse fra gate…
-Lara? -Du må komme og se, Alex.
Men det ødelegger bryllupet.
Landsbybryllupet?
Nei.
Løgneren Alex får ikke ødelegge min siste kveld i frihet.
Sånn skal det låte.
-Skål for Eva! -For oss.
For alle kvinner!
Heldigvis sto eierens adresse på kofferten.
ANKOMST
Dessverre er det i Gokk.
Men Beto skaffer oss en bil, om han så må stjele en.
Ikke vær sånn, Alex. Alt ordner seg.
Kanskje det er et tegn på at jeg ikke er god nok for Eva.
-Jeg ødelegger bare alt. -Jeg støtter deg.
-Men du har løyet til Eva i hele dag. -For at hun ikke skulle bekymre seg mer.
Saboterer du ditt eget bryllup?
Ubevisst.
Hvorfor skulle jeg det?
Du er redd. Usikker.
Kanskje du elsker en annen eller vil ta jobbtilbudet.
For det første er det ikke noe tilbud, bare en mulighet.
For det andre er jobben i London. Hvordan kunne jeg sagt ja til det?
Hvordan kunne jeg visst det hvis det var ubevisst?
Skal vi ta en Fast & Furious? Jeg tar bagasjen.
-Kom. -Jeg tar meg av det. Så ringer jeg.
Jeg vil ikke stresse henne enda mer.
-Jeg skal hente en drink til, jenter! -Hæ?
-Hva sa hun? Jeg hørte ikke.
Hei, kompis.
Gabriel?
-Hva gjør du her, Eva? -Jeg skal gifte meg.
Ja, hele byen vet jo det. Men hva gjør du i baren min?
-Er det din bar? -Kult, sant?
-Akkurat som du har drømt om. -Den er enda bedre nå som du er her.
Det er utdrikningslaget mitt.
Det må vi skåle for. Hvor mange drinker?
-Fire. -Fire?
Gi meg fire tequila. Store. Gi meg dem. Jeg tar det.
Takk, mann. På huset.
-Jøss. -Vil du ha hjelp?
Jeg har vært servitør, Gabriel. Husker du ikke?
Man vet jo aldri.
42 TIMER FØR BRYLLUPET
Så finstemt.
Hver gang jeg opptrer i São Paulo, blir jeg så nervøs at jeg driter meg ut.
Men det er første gang jeg tar feil koffert.
Slapp av, Hélio. Det går bra.
-Vi forstår. -Takk.
Er alt i orden, Lara?
-Jeg sjekker. Vent. -Dere!
Big John!
-Vil dere ha? -Hva er det?
Alt er hjemmelaget.
Da spiser jeg det lett, for jeg er skrubbsulten.
-Jeg kan ikke tro det. -Hva er det, Lara?
-Den er så nydelig! -Takk Gud.
-Til og med jeg ble sulten. Kan jeg? -Ja.
Det er masse mat her.
Men vi tar det rolig, for vi må dra.
Jenter!
-Det er Gabriels bar. -Hvem sin far?
Aldri i livet!
-Gjett hvem som er her. -Han står i baren.
Er det han som er faren?
Jeg tar bare en selfie her.
DJ-en er søt, men musikken suger.
-Jeg tar meg av det. -Hæ?
Herlighet.
Det kommer til å gå.
-Har du sjekket om vi har bensin? -Jeg vet ikke.
-Tror måleren er ødelagt. -Nei, Beto!
Nei!
Jeg er ganske sikker på at jeg har en kanne bensin her.
Der, der den står tryggere. Jeg lurer på… Nå husker jeg det.
Det var Big John. Han kom og tok den til…
Hva kalles det igjen? Du tenner en fyrstikk, kaster den og det brenner.
-Herregud! -Hva?
-Takk, dere. -Å.
Nå husker jeg det. Et bål.
Nå er det ikke mer bensin igjen. I morgen da, på bensinstasjonen.
-Alex kommer til å drepe meg. -Nei da.
Bli her og kos dere med høsttakkefest.
Høsttakkefest? Hva dyrker dere her?
Spesialingrediensen i alt dere har spist her.
Har vi spist det?
Kjærlighet. Den er 100 % økologisk.
Herregud, Hélio.
Alex er så ren. Han er ikke vant til sånt.
Hvilken grusom effekt kan det få for livet hans?
Det føles så bra. Vi må vel bare la universet gjøre greia si.
Å ja.
Herregud. Hvordan går det, jenter?
Har dere sett kompisen min? Han er så høy.
Som en ung Denzel Washington. Høflig og sjarmerende.
-Ikke? -Nei.
Kjære Gud…
Alex! Alex!
Forsiktig, venner. Jeg kommer.
Jeg kommer…
Jeg må si dere noe alvorlig. Det er helt ute med oss.
Ute med oss…
Jeg har savnet deg sånn, Beto.
-Å? -Ja.
-Ikke vær dum. Så teit. -Jeg sverger.
-Beto. -Nei. Hei.
Trodde du var borte.
Hvor da, Lara? Du er kjempehøy, du.
Jeg vet ikke.
-Hvor skal vi igjen? -Pokker!
Nei. Vi kan ikke le sånn. Det er alvorlig. Vi må snakke sammen.
For det første… Vent. To ting.
Vi er tom for bensin, Alex. Det får vi tak i i morgen.
Ikke si det, da!
-Jo! -Nei!
-Slapp av. -Og det andre?
-Det andre… -Pust og fortell meg det.
Jeg glemte det.
Jeg glemte det helt. Som å glemme en pizza i ovnen.
Som å glemme hvitløksbrødet på grillen.
Jeg elsker deg, din tulling.
-Jeg elsker deg. -Slutt.
-Jeg elsker deg. -Nei, jeg elsker deg.
Hei! Det var det andre.
Det første var bensin. Det andre handlet om kjærlighet.
-Kjærlighet -Beto… Alt handler om kjærlighet.
Pokker.
Ekteskap er bare fantastisk.
Flott, ikke sant? Det er veldig… flott.
-Hvor lenge har du vært gift? -Jeg giftet meg aldri.
Eva.
Gabriel?
33 TIMER FØR BRYLLUPET
Hvorfor galer du, Beto?
Hélio har fikset alt. Vi har full tank. Kom igjen.
-Hva er klokka? Må ringe Eva. -Ring senere. Ingen dekning.
-Jeg må få noe gjort. -Hva da?
Jeg forklarer på veien.
Jeg har aldri skjønt greia med utdrikningslag.
Hvorfor bli påminnet om alt du mister ved å gifte deg dagen før du gjør det?
Alle snakker om "lykkelig i alle sine dager", men ingen sier "aldri igjen".
Det var ingen tvil om at jeg elsket Alex,
men alt rotet fikk meg til å lure.
Var jeg klar for å aldri tvile igjen i livet?
Hallo?
Hallo? Alex?
Er det deg, elskling?
-Hei, Eva. -Gabriel?
Vi må snakke sammen.
Jeg var blakk, ikke sant?
Dere hadde brukt mye på billetter. Jeg var redd for å spørre.
De tok ikke kort eller sjekk, men det hadde ikke funka.
Kortet mitt har vært sperra i årevis. Og sjekk, liksom?
Hvem bruker det? En dinosaur, kanskje.
Spytt ut, nå.
Jeg leide bilen for to timer. Nå har det vel gått tolv.
Trodde du at vi på to timer kunne plukke opp kjolen,
kjøre til resorten, få Alex gift og så levere bilen tilbake?
Planen var å hente kjolen, levere bilen og dra.
Hvordan da, ditt geni?
Jeg vet ikke! Jeg tenkte meg ikke om. Jeg var helt desperat.
-Og så sa du ingenting til oss? -Ro dere ned. Jeg glemte det. Unnskyld.
Husker dere hva som skjedde i går kveld?
-Skjedde det noe? -Ikke noe spesielt.
31 TIMER TIL BRYLLUPET
Et kyss betyr ingenting.
Er forloveden din enig i det?
Vi får se.
-Jeg skal fortelle ham alt. -Viser du ham bildet, da?
-Hvilket bilde? -Jeg husket heller ikke.
-Jeg ble sjokkert. -Få se.
Mobilen lader, men jeg kan slette det.
Men det har sin pris.
Hva er det du sier, Gabriel?
Jeg har kjempehøy gjeld. Baren er godt besøkt, men jeg går ikke i pluss.
Jeg vet ikke hvordan jeg tar meg av forretninger, sånn som du kan.
Presser du meg virkelig?
Om jeg presser deg? Nei, for faen! Du hjelper meg. Jeg hjelper deg.
-Nerden finner ikke ut noe. -Det er utpressing.
-En forbrytelse! -Da sender jeg ham bildet.
Det er ikke kriminelt å kysse.
-Det gjør du ikke. -Er han ikke så forståelsesfull?
Jeg kan sende ham de andre bildene også.
-Hvilke bilder, Gabriel? -De litt mer sexy.
Ingenting skjedde mellom oss.
Jeg husker det heller ikke. Du vet hvordan det er når man drikker.
-Du bløffer! -Så ikke betal, da.
Eller betal prisen senere.
Her. Dette er summen.
Det er kanskje ikke dyrt, men det kan koste deg bryllupet.
Jeg venter ved kokospalmene.
Kom alene.
Ja, vi kysset.
-Men ingenting mer. -Herregud.
Vi ble ganske drita. Husker ingenting etter at Ana dro.
Jeg inviterte noen karer i bryllupet.
-Hva? -Etter det er alt tåkete.
Sier Eva at ingenting skjedde, er det sånn.
-Vi kan ikke være 100 % sikre. -Jo, det kan vi.
Jeg tror på søsteren min.
Hva er planen?
-Jeg betaler. -Vent. Nå er jeg forvirra.
Jeg gjør som Gabriel vil, og…
Det er Alex.
-Hva gjør jeg? -Ikke ta den.
-Ta den og lyv. -Kjøp deg tid, gjør det på din måte.
Som er den riktige måten.
-Dette fikser du. -Hei, vennen!
-Pust. -Hei. God morgen. Hvordan går det?
Med meg? Bare bra. Jeg har det kjempebra.
-Kommer dere? -Vedder på at hun ber ham drite og dra.
-Vedder dobbelt på at hun legger på. -Husker du jeg sa at jeg er forsinka?
Vi har hatt problemer. Jeg kommer mye senere.
-Kanskje i kveld. -Det går fint. Helt greit.
Det er vanligvis jeg som sier sånt.
-Det er noen som ringer. -Kom. Ja.
Ha det. Ha det.
Hun ba meg ikke drite og dra, la ikke på.
-For en lettelse. -Noe så merkelig.
-Kanskje noe har skjedd. -Selvsagt ikke. Ta det med ro.
Vi er nesten ved utleiestedet.
Fyren har hagle…
-Hva er dette for sted? -Er det ei hagle?
30 TIMER TIL BRYLLUPET
Er dette et bilutleiebyrå eller bilopphugger for stjålne biler?
Hadde det travelt. Det var frekt å spørre.
-Du vet at vi er døde? -Vi er steindøde nå.
-Det lukter rart. Problemer, onkel? -Bare problemer, ser det ut til.
Den stanset.
Hvil deg nå, gutten min. Du gjorde ditt beste.
Herregud.
Dette er nok.
-Jeg har aldri sett så mye penger. -Jeg burde ikke gjøre dette.
-Gjøre hva da? -Mamma?
Mamma, vi tenkte å ta med Eva…
-På båttur. -For å dykke.
På båttur og så for å dykke, sånn at hun slapper av.
Dagen før bryllupet?
Kjempegod idé.
Vel, vel, jenter. Ikke glem å låse safen, OK?
Ha en fin tur. Kos dere.
-Takk. -Mamma?
Jeg trenger deg.
Å, jenta mi. Mamma er her.
Dette huset trenger litt farge. Er ikke dette Bahia? Hva er galt med det?
-Det er eneste løsning! -Jeg får Gabriel arrestert!
Bør vi ikke ringe politiet?
Jeg trenger bevis, mamma. Dette kan ødelegge ekteskapet mitt.
Pokker. Og alt dette på grunn av ett kyss.
Og kanskje noen andre ting også.
-Vi må stjele mobilen hans. -Kom igjen.
Vi må stjele mobilen. Det er eneste løsning.
30 TIMER TIL BRYLLUPET
-Bilmekanikeren virker pålitelig. -Så pålitelig at vi sitter fast her.
Jeg har prøvd overalt. Det er ikke dekning noe sted.
Oi…
Jeg er tørr i halsen. Huden føles som sandpapir. Magen min rumler.
Jeg er desperat. Halvt utsulta. Jeg skjemmes.
Vi må ty til kannibalisme.
Mad Dog trodde at dere hadde stjålet bilen.
Du ser ut som en kjeltring.
-Det var en misforståelse. -Vi tar oss av det.
Hvor mye blir det?
"Hvor mye blir det?"
Vel…
Tar dere kort?
-Nei. -Vipps?
Vipps? Kontanter.
Spenn. Laken.
Vi har litt lite penger akkurat nå. Er det noen annen måte å løse det på?
Vi ringer politiet.
-Nei. -Vi ordner det.
-Vi er ikke tyver. -Ikke tyver, nei.
-Doplangere. -Hva faen snakker du om?
Er du sprø?
-Hvor fikk du det fra? -Hva med dette?
Hva er det?
-Bare søtsaker. Fine kaker. -Er de fra Ekte kjærlighet-gården?
-Vi vet hva de dyrker der. -Hva faen, Beto?
-Hva behager? -Er de fra Ekte kjærlighet?
Tenk at folk gjør sånt og kaller det "kjærlighet".
De fredelige folka på gården? Aldri.
Si det til politiet, kompis. Jeg ringer.
-For faen, Beto! -Vent, Alex.
-Kan jeg? Jeg ringer. -Nei, Beto.
Hver gang du driter deg ut, må jeg ordne opp.
-Dop i bilen? -Den er ikke vår.
-En leiebil vi ikke har betalt. -Hva skjer nå?
Vi kan havne i fengsel. I overskriften vil det stå "bruker" og "langer". Fornøyd?
-Nei. Beklager. Jeg tenkte meg ikke om. -Derfor blir det aldri noe av deg.
-Og tilfeldigvis ødelegger du for oss. -Slapp av, folkens!
"Slapp av"? Ber du meg om å slappe av?
Jeg er lei av at folk ber meg om å slappe av!
"Slapp av, Alex, ikke stikk av, Alex, ikke gråt, Alex!"
Jeg ville bare gifte meg. Nå skjer det kanskje ikke, på grunn av dette.
-Fornøyd? -Selvsagt ikke!
Selvsagt ikke. Søtsakene var til bryllupet.
Jeg var blakk. Greit? Jeg inngikk avtalen med dem for å overraske vennen min.
Du har rett.
Jeg tenkte ikke. Det gjør jeg aldri. Jeg er en taper. Sånn er det.
-Beklager. Jeg er ubetenksom. -Du vet ikke hva det betyr, Beto.
Du har rett. Jeg gjør ikke det, men jeg vil ikke gjøre dere noe mer.
Vær så snill. Tilgi meg.
"Bryllup"?
-Er du bruden? -Forloveren. Bruden venter.
Men jeg vet ikke om hun vil vente i fem til femten år om purken kommer.
Hvis kompisen din ikke betalte for dem, så har han ikke gjort noe galt?
OK. Jeg skjønner. Jeg skal finne en annen løsning.
Jeg har en.
Kan jeg?
-Jeg hadde dekning. Nå er den borte. -Jeg har en idé, Sofia.
-Kom. -Hva?
-Bli med. -Nei. Vent!
Slutt. Hva faen? Forsiktig.
-Vi blir kjempehøye. -Vent. Nei.
-Her. Jeg klarte det. -Hva?
Hallo? Alex?
Sannheten er at jeg bare ville beskytte Eva.
Men jeg dreit meg ut, løy og dreit meg ut igjen.
-Bare fordi jeg ikke… -Kjærlighet.
Alt det gjorde du for kjærligheten.
Dumskap.
Frykt…
Men jeg forstår.
Den delen med "til døden skiller oss ad" er skummel.
-Det er den. -Er du gift?
Gift?
Nei, bare dum og feig.
Mer enn du er.
Du var modig nok til å fri til henne.
Se. Der er familien din.
Ja, for faen!
-Er du singel? -Singel?
-Så søtt. -Dette er alt vi har.
-De brukte nesten alt på bilmekanikeren. -En mekanikerskurk?
Kom igjen.
Jeg vet at det ikke er nok, men etterlater du oss her, kan jeg gå glipp av…
-Ditt livs kjærlighet. Ja da. -Ja.
Da tauer vi den.
Jeg har ikke verktøy, men finner ut av det. Behold pengene og følg meg.
-Du tar ikke betalt, altså? -Se på det som en bryllupsgave.
BILHJELP
Nå drar vi, for faen!
Kom igjen!
Sett dere. Sitt.
-Kan jeg? -Ta den. Den er god.
Det er den gode.
Hvor var jeg? Bilene… Nei, Mad Dog…
Han er en dyktig bilmekaniker. Det var min idé å leie ut biler.
Vi har alltid ønsket oss et enkelt liv. Han ble nok lei.
-Av å jobbe? -Av meg.
Han har vært så stille, full av hemmeligheter.
Jeg tror at han treffer en annen.
Herregud, da.
Paulistinha, da. Du…
Ikke vær dum. Du er en tøffing.
Han kan fikse alt, men jeg vet ikke om den kan fikses.
Jeg var redd.
Du? Redd for hva da?
"Til døden skiller oss ad."
Det er skummelt, ikke sant?
Jeg syns den er nydelig.
24 TIMER FØR BRYLLUPET
-Kom. -Slapp av.
-Trodde vi skulle være alene. -Ikke vær redd.
Jeg er ikke redd. Jeg er kvalm.
Tatiana. Hører du?
Er dronen klar og tar opptak? Eva er alt med Gabriel.
Det er bare forretninger. Hvor er pengene?
Hvor er mobilen?
-Der, med bildene. -Han sier det. Kom nærmere.
Man ser ingenting, Batista! Gi meg den.
Jeg gir deg mobilen, så er det over. Betal, så vi kan glemme det.
Drittsekken tilsto, jenter!
Vi skal glemme det, ja. Så snart du er i fengsel!
-Du er ille ute! -Kom alene, sa jeg.
Du er ikke sjefen min. Det der gjør du aldri mot meg eller andre igjen.
Nå har jeg bevis, Gabriel!
-Hva skjer? -Jeg vet ikke!
-Den bryter sammen! -Vi mister alt!
Løp, Charles! Ta mobilen!
Bildene er borte. Bevisene også.
-Betal det du skylder. -Dette er det du får.
Bra. Perfekt knyttneve. Men vi trenger mer.
Et til kan ikke skade.
Det holder, jenter. Det holder!
-Her er alt jeg skylder deg. -Slutt, Eva.
Alt.
Og her er pengene
for drinkene i går.
Du skal få svi!
-Selvsagt betaler hun. Eva må betale. -Eva betaler ingenting.
Jeg gjør det.
Betaler du?
-Vi trenger en plan b! -Vi kan grisebanke drittsekken.
-God idé, men hva om… -Hvor er Eva? Må vise henne dette.
Og? Funka det?
Akkurat som du planla!
-Kan noen forklare oss det? -Jeg fortalte Carina alt.
Eva betaler ingenting. Jeg gjør det.
Oppdrag du ga meg, er utført.
-Så du noe? -Selvsagt ikke. Det er din sak.
Det er det man har svigermødre til.
21 TIMER FØR BRYLLUPET
Jeg er her!
Kjæresten min.
Jeg er så glad.
Jeg er så glad, elskling.
-Jeg har så mye å fortelle. -Jeg også. Jeg også.
-Står til? -Hvordan går det?
Hei. Hvordan går det?
Jeg husker ingenting.
Men bildene er der.
-De lyver ikke. -Sier hvem?
Alle er endret. De er falske.
-Alle? -Jepp.
-Selv kysset? -Selv kysset.
En dårlig forfalskning. Burde sittet inne, den som gjorde det.
-Han gjør faktisk det. -Du husker ingenting, ingenting skjedde.
Vent, Alex.
Bildene er kanskje redigert, men vi kysset faktisk.
-Kysset du den fyren? -Ja, på utdrikningslaget.
-Bildene er falske, men kysset… -Skjedde.
-Jeg var full… -Og sint på meg for at jeg løy.
Alex. Jeg vet at det ikke er unnskyldninger for å kysse ham.
Men kysset betydde ingenting.
Men jeg vet at det er annerledes for deg. Jeg forstår det hvis du…
Hvis du aldri vil se meg igjen.
Du hadde ikke behøvd å fortelle meg det.
-Hva mener du? -Jeg sa at bildene var falske.
Jeg måtte fortelle deg det.
Jeg elsker deg, Eva.
-Elsker du meg like høyt nå? -Jeg elsker deg enda høyere.
Eva. Du er deg selv.
Du konfronterer all din tvil, dine svakheter.
Du lar ingenting stoppe deg. Du bare kjører på.
Eva. Du er sterk. Åpen. Skulle ønske jeg var som du er.
Men det beste jeg fikk til, var å få en kvinne som deg ved min side.
Selv om du var full og kysset eksen…
Vil du fortsatt være sammen med meg?
Det er alt jeg vil, elskling.
Jeg elsker deg.
Siden vi har denne ærlighetsfestivalen, er det noe jeg må fortelle deg også.
Hva er det, Alex?
Jeg sa ja til å hente kjolen fordi jeg hadde et intervju.
-Så flott, elskling. -Flott?
-Hvordan gikk det? -Jeg rota til alt.
Jeg ødela nesten bryllupet fordi jeg løy.
Sånn at jeg ikke stresset.
-Ingen unnskyldning. -Ikke si det til noen.
Men det er tidenes beste unnskyldning. Elskling!
-Så flott. -Å.
Jeg trodde du skulle drepe meg
da du fant ut at jeg kom for sent til å hente kjolen.
-Hva? -Men jeg fikk tak i den. Så mista jeg den.
-Du… -Men jeg fikk tak i den. Den er her.
Prøver du å gi meg hjerteinfarkt?
-For en lettelse. -Oi.
Helt utrolig.
-Alex? -Ja, vennen?
-Alex? -Ja?
Ta en titt her.
Etter alt det vil jeg ikke se og ødelegge bryllupet ditt.
Du kan se, Alex.
Kjolen…
er allerede ødelagt!
Hoppe over?
Gjør det! Gjør det!
Jeg så jo kjolen.
Jeg husker ikke. Herregud…
-Den var så nydelig. -Den var det. Jeg mener…
-Det er ingenting igjen. -Unnskyld.
Det er over.
-Hva er over? -Det er ingen annen utvei.
-Hva mener du? -Hopp i avgrunnen. Møt monsteret.
Overbevis Tatiana om å gi meg hennes kjole!
-Hun dreper meg. -Mye mulig.
Men overlever du, kan vi gifte oss.
Vet du hva? Jeg gjør det. Vi skal gifte oss.
Og leve lykkelig i alle våre dager.
-Det håper jeg. -Vent.
Hvem er Suzana?
Hun er direktør i selskapet. Ringer tilbake senere.
Er du sprø? Hør på den, Alex.
Alt er ordnet.
Kom innom i morgen og signer kontrakten. Du kan flytte til London denne uka.
Ha det og lykke til.
London?
Ja, en detalj jeg glemte. Det er i London, så glem det.
"Glem det"?
-Ja. -Hvorfor det? På grunn av meg?
Ja. Jeg elsker deg. Vil ikke gi avkall på livet vårt…
-For din største drøm. -Du er min største drøm.
Vi har noe spesielt her. Og virkeligheten er ikke perfekt.
Vil du bare ha et fantasiliv?
Ingen kjærlighet overlever det, Alex.
Jeg må være der i tre måneder eller et år. Gudene vet hvor lenge.
Vi kan gå oss bort og aldri finne hverandre igjen.
Det er mulig.
Men det fins ingen annen utvei, Alex.
Jeg har noe å spørre deg om.
Vil du…
Ikke gjør det, Eva.
Vil du…
ikke gifte deg med meg?
Jeg elsker deg.
Folk gifter seg for å forsikre seg om at kjærligheten forblir evig.
Som om en ring eller en attest
gir deg et slags diplom der det står "lykkelig i alle sine dager".
Men ingen vet hva som faktisk skjer.
Vi velger å gifte oss av kjærlighet.
Men kjærligheten min for Alex var større enn ønsket om å gifte meg med ham.
LONDON
Takk. Ha det.
Hallo.
-Hei, mann. -Hei.
KUNSTNERISK LEDER
Pokker. Jeg ødela alt.
Ikke gi deg. Det er siste brett.
Greit.
Pokker.
-Har ikke hørt mye fra deg. -Jeg har vært opptatt.
Å ja? Har du møtt noen?
Kanskje.
Hvem da? Spytt ut.
Administrerende direktør. Spillet er klar til lansering.
Bra. Nå gjør vi det sammen.
Én,
to…
Kjør!
Gratulerer.
Så flott.
Og når er lanseringen?
Så snart jeg kommer tilbake til São Paulo.
-Hva? -Jeg er kunstnerisk leder i Brasil nå.
Hva mener du? Når kommer du?
Alex? Alex!
Vil du gifte deg med meg?
-Selvsagt vil jeg det. -Nå.
-Nå? -Ja.
-Jeg kan ikke vente mer. -Jeg har ingen kjole.
Jeg tok med en.
-Den kjolen. -Tatiana hjalp meg. Eunice lagde en til.
Men du så vel ikke denne?
Ikke denne gangen.
-Vent på meg. -Jeg venter.
Jeg skal være rask.
I London, unna alt annet, så jeg livet mitt i et nytt lys.
Var drømmen min om å gifte meg bare teit? Barnslig?
Svaret var nei.
Men nå ville jeg ha et bryllup bestående bare av det viktigste.
Eva og meg.
-Som familieadvokat… -Hun er ekspert på skilsmisse.
…erklærer jeg dere for rette ektefolk.
-Nå kan du kysse bruden. -Ja. Klin med henne.
Få se tunger, nå.
Da jeg foreslo å avlyse bryllupet, var jeg redd.
For hvordan folk ville reagere. For å miste ham for alltid. Men sånn er livet.
Det er som pappa alltid sier:
"Vi skal ikke skamme oss for å være lykkelige."
ENDELIG GIFT!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen