Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Se spune că istoria e importantă.
A trebuit să învăț la școală nume și date pe de rost.
Pentru că, spuneau ei, aceea e istoria.
Anul unei bătălii.
Data când a murit un nenorocit de lider care a făcut lucruri cumplite.
Ce vreți voi.
Dar nimeni nu știe ce e istoria de fapt.
Înțelegeți?
Nu.
Trebuie să vedeți cu ochii voștri.
Unii zic: „Ai supraviețuit războiului. Ai ajuns polițist. Respect!”
Alții spun: „Jigodie, trebuia să faci altfel. De ce i-ai lăsat?”
Știți de ce?
Pentru că oamenii judecă.
Întotdeauna tardiv.
Dar când ești în miezul lucrurilor, când nu știi ce rezervă ziua de mâine,
și nimeni nu știe, nici eu, nici voi,
atunci habar nu ai.
Bun-venit în Poliția din Anvers!
Sunteți mediatori între ai noștri și germani.
Uniforma impune respect. Păstrați-o curată. Și pe voi.
Vă consultați întotdeauna cu superiorii înainte de orice.
Și le respectați ordinele cu sfințenie.
Bine?
Ăsta a fost discursul oficial.
Acum, neoficial... Clément, închide ușa!
Băieți, când veți ieși mâine pe străzi,
tot instructajul vostru de două săptămâni și jumătate
n-o să facă doi bani.
O să fie vacs!
Să țineți minte un singur lucru!
Doar unul.
Doi urși cu unt pâinea o ungeau, eu îi priveam
Și mă minunam
Cântați și voi!
A fost o minune
Haideți, băieți!
O mare minune
Într-un glas!
Că ursul pâinea cu unt o ungea
Toți! Dieter!
Și omul tăcea și privea
Ați auzit? „Omul tăcea și privea”.
Asta să băgați la cap!
Tăceți și priviți.
- Cât are fundu' tuși Alice? - Cam așa.
Perfect. Ca o scoică.
Stați! Acuși vă zic!
Tuși Alice s-a aplecat și m-a privit drept în ochi.
Stătea așa.
E limpede?
- Ditamai bucile! - Am nimerit-o?
Așa arată?
Trei franci desenul!
Pifanilor!
La adresa asta stau niște paraziți. Trebuie arestați.
Duceți-mă acolo!
- Ăștia nu lucrează în doi? - Așa credeam și eu.
Ce zice?
Repejor!
Arată ca un ordin oficial.
Îți arde de glumă?
Ce păziți?
- Să mergem! - Așa!
ANVERS, 1942
Chaim Lizke?
- Da. - Vii cu noi!
Eu? De ce? Domnilor, cred că e o greșeală.
Imediat!
- Îmi arătați mandatul? - Pentru evrei nu-i nevoie.
Înțeleg. Vreți bani. Poftiți înăuntru atunci!
Intrați!
Să nu iasă nimeni!
Unde-s banii?
Aici. Veniți după mine! Sunt înăuntru.
Lăsați-mă să trec! Vreau să las fata la vecini.
Vă rog!
- Jeanne, poate să stea la tine, te rog? - Myriam!
- Mă întorc cât de repede pot. Da? - Normal. Vino!
Nu te teme! Mă întorc repede.
Vino, scumpo!
Nu.
- Mami! Dă-mi drumul! - Liniștește-te! Taci!
- Mami! - Te rog, liniștește-te!
N-am toată ziua, tataie!
Așteptați! Vă rog! Știu...
Lasă joaca!
Auzi? Te împușc pe loc! Pricepi?
Suntem cinstiți! Știu unde-s banii!
- Deci ți-ai amintit? - Da.
Vă rog!
- Lasă joaca! - Vă rog!
Afară!
NIMIC PENTRU HITLER MÂNCAREA NOASTRĂ E PENTRU NOI!
Rahat! Pastilele mele! Să nu miște nimeni!
Stai!
Opriți-o, idioților!
Rahat!
Scroafă tâmpită!
Proasto! Dă-mi drumul!
Dă-mi drumul! Lasă-mă! Mami!
Ce faci? Îi iubești pe jidani?
Mami!
- Uite ce-ai făcut! - Te rog, nu!
- Îi iubești pe jidani! - Te rog!
Uite ce-ai făcut!
Tati!
Wilfried?
Ăsta nu-i porumbar!
Dacă de-acum ai banii tăi nu înseamnă că faci orice vrei!
Ce-ai pățit?
- Trebuie să pleci. - Lode?
Unde ai umblat toată noaptea?
Hai aici, frățioare! Ce-ai pățit?
- Cică era ofițer SS. - Nu, boule. Era polițist militar.
Ăia cu plăcuță de fier la gât.
- Oricum, a dispărut pe aici. - Cum așa?
- În cartier. Districtul șase. - În exercițiul funcțiunii?
Gândiți-vă și voi! Pontați repede, băieți!
Idioții! Cine s-ar duce în cartierul evreiesc în timpul liber?
Poate se vedea cu o gagică.
Haide!
Da... Frumoasă poveste!
- Dar e cam ciudată. - Așa e.
Presupun că ați vorbit și cu alții.
N-aveam de ce. Am fost acolo.
N-am văzut niciun polițist militar. V-am zis doar.
- Spune că n-am... - Ne luați de proști?
Polițistul militar era în misiune și trebuia să fie escortat.
Secția voastră e pe traseul lui.
- Adu jurnalul! - Da, îl aduc...
Ce zice colegul lui?
Patrulează mereu câte doi, nu-i așa?
Sau făcea ceva ce nu trebuiau să afle colegii?
- Tradu! - Nu-i nevoie.
Era o glumă, da? Umor.
Nu e nimic consemnat.
Jean ne-a privit pieziș...
- Ne-a văzut cu polițistul militar! - Calmează-te!
Jean insistă că tipul n-a fost acolo. Ai auzit, nu?
Dacă ne iau la întrebări?
Spunem ce a zis Jean.
- Dacă ne-a văzut și altcineva? - Nu mai era nimeni acolo, nu?
Hai cu mine! Am un cadou.
Ăștia doi!
Bun.
Domnilor, am nevoie urgent de escortă. Transport comuniști.
Coborâți!
Vreți mâncare?
NIMIC PENTRU HITLER MÂNCAREA NOASTRĂ E PENTRU NOI
Mâncați!
Porcii comuniști halesc orice.
Vreau să le dau celor de față încă o șansă.
Îmi poate spune cineva ce a pățit polițistul militar?
Nimeni?
Alege un număr!
Între unu și opt.
Haide!
Trei.
Unu...
doi...
trei.
Polițistul militar. Cine știe ceva?
Păzea!
Unu, doi, trei.
Pentru fiecare soldat german vătămat, veți plăti cu multe vieți.
Dar...
sunteți norocoși.
Porniți la drum
către paradisul comuniștilor.
Drăcia dracului!
Da?
Scuze pentru deranj, domnule Verschaffel. Sunt Jozef.
- Putem întreba ceva? E urgent. - Sigur.
Nu v-am deranja în mod normal așa târziu. Vă cer scuze din nou.
- Dar ați zis că e o problemă... - Desigur.
Mereu mi-am zis că vei ajunge un artist de marcă.
Mai desenezi, Wilfried?
Și eu pictez. Autoportrete. Dar tu ești mai presus de toți.
Sunt convins. La cât talent ai, o să ne întreci.
Am adus o mică atenție. Un hering. Iată care e problema...
- Și evreii au fugit? - Da. Aici s-a petrecut.
Chiar erai singur?
Da. Era prima zi de lucru. Nu cunosc pe nimeni din zonă.
A fost un accident. Ești absolut convins de asta?
Jur. A alunecat pe noroi.
Bun. Să vedem!
Grăbit, m-am putut gândi doar la canal. Înțelegeți?
A făcut o prostie?
Wil!
A dispărut.
Era aici. Jur!
Nemții au găsit deja cadavrul. Vai, Wil!
Veniți aici amândoi!
Luați aminte! Dacă se află,
vă paște execuția.
În plus, pentru că mi-ați destăinuit tot,
m-ați făcut complice.
Pricepeți?
Mă voi strădui să rezolv cu amicul meu Gregor. Dar...
Firește, nu degeaba.
- Nu suntem înstăriți. - Am zis eu ceva de bani?
Fiul dumitale e talentat. Poate fi util.
În plus, e polițist.
Asta poate fi și mai util. Pentru mine și amicul Gregor.
Ne-am înțeles?
- Da. - De acord?
- Da, domnule. - Ne-am înțeles.
A dispărut.
Te-ai întors acolo?
Cadavrul a dispărut.
N-ai spus nimănui, nu?
Tu?
Nu.
Și evreii? I-ai găsit?
Încă sunt fugari.
După cine?
Unde ai auzit asta?
Mai gândește-te.
A murit un polițist militar.
Toți îl caută.
Viețile noastre sunt în joc.
- Wil m-a salvat. - De când îl cunoști?
De două săptămâni? Vreau să știu ce hram poartă.
Unde stă, cine îi sunt părinții.
Și vreau să știe că îl urmărim.
Mersi de invitație!
- Felicitări pentru premii! - E meritul animalelor, nu al meu.
Dă-mi haina!
Intră!
- Doamnă. - Maria.
Sper că ți-e foame.
Bună!
Yvette, el e Wilfried. I se zice Wils.
E prieten cu Lode.
Mi se zice Wil.
Mi te imaginam altfel.
Wils. Ești rudă cu frizerul din Rotterdamstraat?
Nu. Tata lucrează la primărie.
La primărie?
Vorbești nemțește acasă?
Câteva cuvinte, ca oricine. Ausweis, bitte, kartoffeln...
Nu contează. Ia loc! Sau ai făcut pe tine de frică?
Tată.
Tata?
Ajunge.
Ai radio acasă?
- Ce posturi asculți? - Interoghează pe oricine.
Sunt curios din fire, băiete. Îmi iau la întrebări toți clienții.
Spune! Ce posturi asculți acasă?
Nu prea am ce să ascult.
Îmi recomandați ceva?
Ești aici doar pentru că nu avem încredere în tine.
Viețile noastre atârnă de tine.
Și nu prezinți încredere.
- Tatăl tău lucrează la primărie. - Da.
Asta nu te prea ajută.
Cui i-ai zis că ai ucis polițistul militar?
Nimănui.
Cum ne putem convinge?
Eu cum știu că sunteți de încredere?
Suntem în aceeași oală.
N-am avut de ales.
Lode...
Dacă-l trădezi, îți tai beregata!
Aici este, Wilfried. Privește ce palat!
Am casa de la un evreu care a trebuit să plece urgent.
- Văd de ea în semn de mulțumire. - Dacă se întoarce?
Nu-ți bate capul! Amicul Gregor zice că nu va reveni prea curând.
Dar privește, Wilfried! În spațiul ăsta putem picta după pofta inimii.
Fii pe pace! Evreul nu se întoarce. Știu din sursă sigură.
- Înțelegi? - Cred că da.
Trebuie să-ți arăt ceva. Știi ce contează acum?
Informațiile și idealurile.
Eu, de pildă, sunt idealist.
Cu patru ani înainte de război, m-am apucat să supraveghez portul.
În raportam totul amicului Gregor. Astea-s informații.
În schimbul lor, am căpătat patru ani câte 1.000 de franci pe lună.
- De pe atunci activau? - Fără știrea nimănui.
Dragul meu prieten, văd și în tine un idealist.
- Eu, idealist? - Da. Sunt cei mai buni!
Idealiștii care nu știu că-s idealiști.
Pe deasupra, tu ești și artist.
E musai să pictezi. Arta, prietene, e o luptă.
Înțelegi?
Prea mult timp am lăsat evreii să ne denatureze arta!
Când vei ajunge un artist faimos într-o țară fără evrei,
mă voi făli cu tine.
Vino!
Sunt vicleni, lași și cruzi și trăiesc în grupuri mari.
Sunt distrugătorii perfizi, din subteran, printre animale.
La fel ca evreii printre oameni.
Evreul răsăritean poartă perciuni și barbă, pălărie și caftan.
Chiar fără acestea, originea sa rasială e sesizabilă.
Se trage din Asia.
Migrează în număr mare prin Rusia și țările balcanice către Europa.
Sieg heil!
Israeliții sunt o otravă, prieteni!
Cât timp vom mai fi siliți să înghițim această otravă?
Națiunea noastră înghite și pleacă capul?
Sau suntem o nație de lei?
Lei!
Un neam care-și renegă identitatea nu merită să se cheme națiune.
Un arian care stă cu mâinile în sân
când sângele și glia lui sunt pângărite
nu merită să se cheme arian!
De asta spun: marș jidanilor!
Marș jidanilor!
Hai la sinagogă!
Să-i gonim!
Mulțimea se duce la sinagogă! O să facă prăpăd!
Toată lumea cu mine!
Vi s-au înmuiat picioarele?
Vrei să înghiți un glonț?
Gata, băieți! A ajuns poliția! Gata, că vin!
Ce-i? E meci de fotbal?
Ce mama dracului?
E tombolă cu premii?
Să nu ziceți că n-ați văzut nimic, drăcia dracului! Marș acasă!
Toată lumea, acasă! Lașilor!
Wilfried! Dragă prietene!
Unde ai dispărut? Ai pierdut cea mai bună parte!
A fost fantastic!
Fantastic, prietene!
A fost fantastic! Trebuia să fii aici!
Da! Am făcut-o! Mamă, am făcut-o!
Care-i treaba? Ai prieteni noi?
Nu aici.
Trebuie să-ți arăt ceva.
Lode, calmează-te! Nu e cum crezi.
- Calmează-te! - Colaboraționistule!
- Te calmezi odată? - Colaboraționistule!
Trebuie să-ți arăt ceva. Vino!
Ți-ai adus prietenul.
Mulțumesc pentru tot ajutorul!
I-am ascuns la panoul electric, apoi i-am adus aici.
- Cum se simte? - Încă n-a scos o vorbă.
- Ai adus ouă? - N-am mâncare.
Poftim! Roagă-i să o golească.
Mulțumesc!
Ce o fi pățit cadavrul?
L-am aruncat noi la docul Willem.
„Noi”?
Tu și Yvette?
Niște prieteni.
Brigada Albă?
Prieteni,
ne temem cu toții.
Nu e nicio rușine.
Contează doar ce facem.
Deși s-ar putea ca lumea să nu-și amintească de noi.
Oricum, nu de asta o facem.
Sacrificiile noastre sunt...
necesare, la fel ca teama, atâta tot.
Între timp, nemții iau oamenii din case.
Noi ce facem?
Tăiem cabluri.
Scriem lozinci pe pereți.
Suntem ca niște copii care îi sâcâie nițel pe nemți...
în loc să-i înfruntăm cu adevărat.
Știm că vor face razii.
Știm asta.
Nu știm când și cine va fi implicat.
Nu știm unde... De fapt, nu știm nimic.
Dar am o întrebare.
Vom schimba ceva?
Vom salva vieți omenești?
Ne bucurăm să te vedem.
Intră!
Am venit după carne.
Poate că te-am judecat greșit.
Cine ești, Wil?
Mă bucur că nu-s puiul ăla.
Ia zi, puișor... Știi să dansezi?
Știi să dansezi?
Wils!
Poftim! Nu-i porc.
Și un ou fiert tare.
Fred Astaire!
Să ai grijă cu Yvette!
Par atât de neserios?
Nu de tine mă tem, ci de ea!
Ai grijă!
O să te rănească.
Mulțumesc!
Anii copilăriei Ai copilăriei ani dulci
De-a pururi mi-i voi aminti
Când acei ani îi rememorez
Inima îmi plânge, mă întristez
Ce repede venit-a bătrânețea
Încă îmi amintesc căsuța mea
Unde m-am născut, unde am crescut
Văd pătuțul unde mama m-a legănat
Totul a rămas neschimbat
Dar amintirea ca un vis s-a destrămat
- Am venit după mături. - De care?
- Cele roșii. - Sunt sus.
Au fost informați.
Despre el ne-ai povestit, Bianca?
Îți trebuie nume conspirativ. Al meu e „Valentino”.
Angelo.
Ți se potrivește.
Bun-venit, Angelo!
Aud că te înțelegi bine cu colaboraționiștii de la cafenea.
Păi...
E bine. Nu-i nimic rău în asta.
Dacă afli de vreo razie, de pildă, poți să ne dai de știre.
Dar ai grijă, e un joc periculos.
Dar apropie-te de ei!
Unde rămăsesem? Da. I-am spus evreului:
„Acum e vremea mea! Ți-a sunat ceasul! Pricepi?”
Nu te mai da mare, dle Verschaffel. Trei pahare de gin?
- Da. - Eu vreau bere. Nu țin la băutură.
O bere pentru artist! Adu-i ceva și lui Sus!
- Bună, dle Verschaffel! - Sus e poet. Tot eu l-am descoperit.
În ochii mei, e viitorul Paul van Ostaijen.
Nu exagerez!
- Stai la masa noastră! - Nici gând!
Stai dincolo, milogule! O fi poet, dar e o putoare.
- Wilfried, ea e Jenny. - Încântată.
- Și eu. - Șefa!
Eu îi aprind trabucul.
- Zău așa, Jenny... - Nu mint. Nu-i așa, Felix?
Felix o să-mi deschidă o tutungerie. Dacă nu încărunțesc până atunci!
- Ai răbdare, scumpo! O voi face. - La următoarea razie. Ai promis.
- E scumpă. O femeie costă o avere. - Ia să te văd mai bine!
- Omer? - Da.
- Cred că-l știi pe Wilfried. - Pictorul.
Wilfried, el e Omer Verschueren, notar.
De ce nu-i ceri lui Wilfried să te picteze?
- Faci și portrete? - Da. Dar sunt cele mai dificile.
- Vreau un gin. - Wilfried...
Irma, un gin mare pentru domnul Vingerhoets!
Hai la masa noastră, Eduard!
Ce caută trădătorul aici? Cine l-a adus?
- Contează? - Cu ce a greșit băiatul?
Flăcăul e unul dintre noi. Ce naiba?
Mersi, Irma!
Când am atacat sinagoga, trădătorul a dat alarma.
A dat fuga la poliție să ne toarne.
Mă temeam de un accident. Trebuia să o fac.
Eduard, băiatul credea că-și face datoria.
Pe naiba! Îi iei apărarea?
Abia a ajuns polițist. Încă nu știe mai nimic.
Zău?
Și tu, Verschaffel?
Poate tu l-ai trimis să ne saboteze.
- Eduard... - Calmați-vă!
Ai grijă ce spui!
Măsoară-ți cuvintele!
Să vedem ce zice Gregor.
Amicul Gregor o să râdă de tine. Sunt convins.
- Nu vă ambalați! - Sunt convins!
- Băieți! - Sunt convins!
Felix, calmează-te! Ai grijă ce-i spui lui Gregor!
Gregor e alunecos, Felix.
Nu m-a trimis nimeni la poliție. În niciun caz domnul Verschaffel.
Da, trebuia să-l pregătesc mai bine pe Wilfried pentru ce urma.
E visător, nu știe ce face.
Cu mâzgălelile lui murdare... „visător”!
Tu ești expertul în treburi murdare.
Uite cine își ia nasul la purtare! Și-i mai zic „Degețel”!
Cine știe pe unde-și vâră degețelul ăla? Să vă zic eu?
Oameni buni, să bem!
Pentru naivitatea tineretului! Și nesăbuința sa!
- Nesăbuința tineretului! - Noroc!
- Să tragem! - Acoperă-ți urechile!
Nu!
Ce naiba faceți? Trageți afară, nătărăilor!
- Mai bine plec. - Se dă mare!
Încă un pahar!
E un carnețel cu adrese. Era ascuns într-o vază.
Gregor Schabel, obersekretär la GFP, poliția militară secretă.
Și două numere de telefon.
„Amicul Gregor”. Sunt apropiații lui germani?
- Da, dar și niște localnici. - Colaboraționiști?
Da. Pe unii îi știam. Alte nume ne-au surprins.
Ai fost inspirat să te pui bine cu Bărbosul.
Uite! Titluri de proprietate pentru șapte case din cartierul evreiesc.
Sunt mai multe chiar.
Vândute la un preț de nimic. Actele-s de la notarul Omer Verschueren.
Nu-s singurele.
O tutungerie.
Bărbosul i-a promis lui Jenny o tutungerie.
- Rijfstraat. - Actul de vânzare e aici?
- Caută bine! - Nu.
Încă n-a căpătat tutungeria. I-a zis că după următoarea razie.
Să căutăm mai departe!
Stai așa!
Iar ai uitat lumina aprinsă?
Ești nebun! Așa faci de fiecare dată.
Pun un disc.
Haide, Wil! Peste baltă!
Nu te opri! Te rog!
Haide, Wil! Hai, băiete!
Adjunctul nostru. Felicitări! Mă bucur pentru tine, Degețel!
Toată lumea a înțeles ordinele?
Blocați accesul! Nimeni nu intră și nu iese. Atâta tot.
Nu vă băgați în treburile lor.
Evreii au fost avertizați, e limpede.
Băga-mi-aș!
Cu mult înainte.
Înseamnă că avem un trădător.
Unitatea mea a primit ordinele abia acum o oră.
În afară de asta,
nimeni n-a suflat o vorbă despre plan.
Doar trei oameni știau: eu, Felix Verschaffel și tu.
- Voi găsi trădătorul și ți-l voi preda. - Sper. Spre binele tău.
Nu mă mai dezamăgi!
Plecăm!
Hai aici, nepoate!
Sunteți împreună? Fă-ne cunoștință!
- Yvette, ea e mătușa Emma. - Bună!
Ce tinerică ești!
Să-ți prezint pe cineva! Nu ți-e sete? Hai cu mine!
Wil, hai să bem ceva!
Scumpule!
Scumpule...
El e nepotul meu, Wilfried și ea e Yvette a lui.
Încântat! Te rog să iei loc pe canapea!
Noi ne știm.
Ce coafură superbă ai! Spune-mi care e secretul!
Ce coincidență!
Bei ceva? Șampanie? Șnaps? Nu?
Ce-i? Nu pari în largul tău.
Scuze, nu vreau să te simți prost.
V-am ocupat țara, dar nu vă sunt dușman.
Și, fără să vreau,
eu și mătușa ta Emma ne-am îndrăgostit nebunește.
Femeia asta mi-a luat mințile!
Oricum, dacă ai greutăți...
Un reprezentant al poliției din Anvers!
Nu vreau șnaps.
Păi...
Unu, doi, trei... Până la fund!
Polițiștii din Anvers se mențin în formă.
Wil, dansăm?
Ești printre prieteni. Cu prietenii trebuie să bei.
Altfel nu ești de-al nostru.
Scuze! Poate par necioplit, dar soldații sunt oameni simpli.
Cine bea cu noi e camarad.
Cine nu bea e un papă-lapte. Și pe ăia îi urăsc!
Te rog, bea ceva! Ești prea încordat.
Un papă-lapte!
Stai!
Gregor, nu-l speria pe puști! Ești rău!
Îngerașule, ăsta nu-i un puști.
E bărbat adevărat!
- Foarte bine! - Și acum să înceapă petrecerea!
Unu, doi, trei... Până la fund!
Unu, doi, trei...
Până la fund!
Oprește-te!
Wil?
Merge bine treaba la serviciu?
Mătușa ta mi-a zis o chestie interesantă despre prima ta zi de lucru.
Cică ai venit noaptea acasă cu uniforma plină de noroi.
Colegul tău, la fel, presupun.
Și i-am zis mătușii tale că adevărul...
e cel care mă interesează.
Sigur e amuzant.
Foarte amuzant.
Trebuie să mă ușurez.
Wil...
Wil!
Ce moacă are!
Uite cine e aici!
- Du-te dracului! - Se pișă cu pișătorul lui mititel...
Mă calci pe nervi. Nu repet! Du-te dracului!
„Du-te dracului”... Ce obraznic ești!
Ești obraznic, frățioare,
dar ești cârpa lui Verschaffel!
Wil! Termină, Wil!
Wil!
Ia zi, ești mândru de tine? O cauți cu lumânarea?
- Răspunde! - Emma zice că te-ai luat de SS.
Ai uitat? Îți reamintesc eu.
Te-ai îmbătat și l-ai băgat pe unu' în spital!
Prieten cu domnul Verschaffel!
- Să n-aud de Verschaffel! - Știi cât îi datorăm?
Știu doar că-l pupi în cur și vrei să fac la fel!
- Javră nerecunoscătoare! - Haide! Respectă-ți tatăl!
Emma ne-a zis ce porcării ai scos pe gură!
Roșu, verde!
MĂCELĂRIE FRANS METDEPENNINGEN
Ai uitat ce ai zis?
Așa e?
Tu...
în fața nemților...
ai zbierat că-l arunci pe Sus la docul Willem,
lângă hoitul ofițerului.
Dacă-l caută, ne-a sunat ceasul.
Tuturor.
Poate n-au înțeles ce bălmăjeai.
- Dar pot face legătura. - Jean poate.
Ne-a văzut cu polițistul militar.
Ne-au prins.
- Trebuie să ne ascundem. - Gata! Așa nu ajungem nicăieri!
Lode, îmbracă uniforma și pleacă la serviciu!
Și tu!
Maurice, adună-te!
Adună-te, ți-am zis! Haide!
Nu m-ai ajutat.
Vii cu mine!
Uite-l pe omul momentului!
Fiara. Marele bețivan din Anvers!
Ai dormit bine? Ești mahmur?
Nu sta acolo! Urcă!
Cât de bine știi istoria orașului?
Docul Willem a fost clădit în 1803 la ordinul lui Napoleon,
dar știai că a fost dat în folosință abia peste zece ani?
Și că apa nu e prea adâncă?
Are doar șase metri. Fără curenți.
De ce-ți spun asta? Vreau să-ți arăt ceva.
Am găsit asta în haina polițistului ucis.
Sunt ordinele lui.
Cum vezi, se ducea să-i aresteze pe unii care refuzau să muncească.
Știi care-i protocolul. Trebuia escortat de poliție. Hai aici!
De cei din secția ta. Știi ceva despre asta?
De ce te-ai oprit? Vino!
Și mai am ceva să-ți arăt, dacă-mi permiți.
Știi ce dezamăgit sunt că am găsit cadavrul ăsta?
Cazul era închis. Fapta se pedepsise.
Comuniștii au fost executați.
Dar acum trebuie s-o iau de la zero.
Dar oricum, ăsta mi-e rolul în poveste.
Încă nu-l știu pe al tău.
Poate-l știi tu?
Vino!
Lăptarul nostru!
Ia loc!
Colegul tău încă neagă
că polițistul militar s-a prezentat la secția voastră.
Îl crezi?
Noi nu.
Polițistul militar a fost văzut în drum spre secție.
N-a venit la secția noastră.
La secția voastră, nimeni nu l-a văzut în viață.
Dar tu știai
că trupul lui e la docul Willem.
Eram beat.
Dar pontul tău s-a confirmat. Cum așa?
- Am auzit ceva. - Deci ai auzit. Bine. De la cine?
De la el?
Acum ai ceva să-mi spui?
Nu?
Vino!
Cine l-a văzut pe polițistul militar? Tu sau el?
Sau amândoi?
Doi urși cu unt pâinea o ungeau, eu îi priveam
Și omul tăcea și privea...
Jean n-a făcut nimic.
Îmi place că vă protejați reciproc. E de apreciat.
- Nu-l protejez. Îl cred. - Nu contează dacă Jean a făcut-o.
Voiam să scăpăm de el și am profitat de ocazie.
Să-ți spun de ce mai ești aici?
Am aflat că niște ofițeri s-au alăturat rezistenței.
Vorbesc de Brigada Albă.
- Ai cumva legături cu ei? - Spun adevărul.
Nu-s prea convins. Dar o să-ți cânt în strună.
Prietena ta...
Yvette.
Așa o cheamă?
Este...
o femeie frumoasă.
E senzațională când dansează.
Am auzit că e sora colegului tău, Metdepenningen.
El știe oare ce a pățit polițistul militar?
Mi-ești simpatic.
Pe bune.
Și încerc să te ajut.
Ai o familie cumsecade.
Ai o iubită încântătoare.
Dacă vrei să ai vreun viitor cu ea, e vremea să-ți alegi tabăra.
- Jean a fost arestat. - Și-a căutat-o.
Așa e, Gust. Dacă contești autoritățile, n-ai ce căuta în poliție.
Măcar nu era colaboraționist!
Oricum...
Dacă-l poate dezvinovăți cineva pe Jean sau dimpotrivă,
acum e vremea să vorbească.
Ia loc, tinere! Acolo. Pe scaunul ăla.
Iată-l!
Fiul risipitor.
Știi parabola, nu-i așa?
- Domnule Versch... - Să lăsăm poveștile acum?
Tabăra noastră...
învinge.
Vremurile mele înving.
Și tu ce faci? Te dai de gol.
Și pe mine.
Știi cum mă simt? Te tratam ca pe un fiu.
Înțelegi? Nu.
N-ai cum. Prea bine...
Îți mai dau o șansă.
O oportunitate reală pentru un oportunist adevărat, ca tine.
E ultima ta șansă s-o apuci pe calea cea bună.
Omoară șobolanii ăia!
Omoară-i pentru mine.
Omoar-o pe jidanca aia împuțită!
Omoară-i pentru mine!
Dansează!
Ai picat pe moale.
Hai să facem alpinism!
L-au dat jos din trenul de Bruxelles.
Avea acte belgiene, niște falsuri reușite,
dar era circumcis.
Un evreu.
Pe nume Lizke.
Vino!
Din fericire, l-am arestat recent pe falsificator.
N-a durat nici un minut să ne spună cine l-a plătit.
Știi cumva pe cineva
cu numele Valentino?
Sau căruia i se zice așa. Nu?
Dar Bianca?
Iarăși nu.
Și Angelo?
Angelo.
Scoate-mă de aici!
Angelo?
Scoate-mă de aici, puștiule!
- Nu știe ce spune. - Nu mă mai lua de prost!
Tu ești Angelo.
Băiatul măcelarului e Valentino.
Și pe Bianca am văzut-o dansând, nu?
- Ce vrei de la mine? - Îți explic.
O să am grijă ca tu, iubita ta și părinții tăi să scăpați cu viață.
Condiția e să mă ajuți. Pricepi? Cum sună?
Chiar credeai că m-am amorezat de mătușă-ta?
Credeai că nu știu de evreii din beci?
Cum mă așteptam, totul are legătură.
Vrei ca tu și ai tăi să scăpați cu viață.
Asta face un bărbat adevărat.
Știe ce înseamnă sacrificiul.
Știe ce înseamnă să ocrotească pe cineva și că e o treabă urâtă.
Când înțelegi lucrurile astea,
poți să te privești în oglindă și să vezi un bărbat adevărat.
Alege!
Deci...
cum să fie?
Ești viu!
Lizke e mort.
Myriam, și ea.
Probabil și fetița.
L-au prins pe Profesor.
Nemții știu tot.
Profesorul a cedat la tortură.
S-a terminat. Gata.
Probabil că da.
Dar noi putem scăpa.
Gregor vrea să furnizez rezistenței
informații false.
Sâmbătă e o razie. Vrea să comunicăm alt cartier.
Să aflăm unde e razia de fapt!
Știu deja.
Am adresa corectă.
Dar sunt ca și mort dacă v-o dau.
Spune-mi adresa!
Altfel nu mi-aș ierta-o niciodată.
Înțelegi?
Spune-mi adresa!
Nu mă tem de moarte.
Voiam să știți și voi care-s opțiunile.
Pentru că nu poți hotărî singur.
Pentru că ne putem salva.
Conștiința e un lux.
Asta îi vei spune copilului tău?
Pentru că...
eu n-o voi face.
Prefer să mor.
Spune-mi adresa!
Pelikaanstraat.
Yvette!
Stai!
Las-o să plece!
Vom scăpa cu viață.
Vom scăpa cu viață!
- E Pelikaanstraat. - Eu știam de Terlistraat.
Nu. Așa vor ei să credem. Razia e pe Pelikaanstraat.
- Profesorul are sursele lui. - Eu știu de la poliția secretă.
De la însuși Gregor Schabel.
Anunță-i dracului pe evrei!
Nu vreau să fac asta.
Nici eu. Contează?
Se schimbă planurile. Germanii nu participă.
Avem ordin de la primărie să preluăm operațiunea.
Razia va fi pe Terlistraat.
Săltăm evreii din case și-i urcăm în camion. E clar?
Încă ceva!
Fără germani, evreii nu vor fi cooperanți.
Vom vedea.
Da, Gust. Sper să nu se opună.
Nu ne lăsăm intimidați. S-a înțeles?
Chiar o facem?
Nu va mai fi cale de întors.
Dacă n-o facem...
ce se alege de noi?
Vino!
Evreii să urce în camion! Repede!
- Mai repede! - Ieșiți! Nu trageți de timp!
Ieșiți! Urcați în camion!
- Hai după șobolani! - Mai repede!
Nu vă opuneți! Va fi mai rău.
Hai, omule! Trage-ți nădragii!
Hai cu mine! Drăcia dracului!
Wils, Metdepenningen, la ce vă holbați?
- La treabă! - Urcați!
Fir-ar!
Urcați!
Ce-i? Ce păziți?
Uite, Wils! Drăcia dracului!
Ăsta face cât un desen de-al tău!
Mișcați! Dacă stați ca momâile, vă arunc sub camion!
La camion! Haideți!
M-am săturat!
- Nu te mai văicări! - O iau razna! Lasă-mă!
Urcați!
- Nu! - Urcați!
Bravo! Mai sunt niște șobolani sus.
Hai odată!
La etaj.
Nu pot face asta.
Nu pot. Nu se poate!
- Gaston, du copiii în camion! - Nu pot!
Du copiii în camion!
Ia-o pe cea mică! O ții bine?
Nu! Lăsați-i aici! Vă rog!
Grăsan laș!
- Ia-l pe cel mic! - În camion!
Haideți!
E loc destul. Urcați!
Urcați!
Împinge-i! E loc destul!
Wil, unde te duci? Trădătorule!
Yvette?
Yvette!
Yvette?
Yvette!
Yvette?
Yvette!
Nimeni nu a mai vorbit despre asta.
Ziua de ieri a devenit istorie.
„Trebuie să-ți vezi de viață”. Așa au zis.
N-ai de ales.
Și așa e.
Chiar n-ai de ales.
Subtitrarea: Irina Para