Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
D'acord, Alex, ja tinc els diamants.
- Aquí t'espero. - Perfecte.
M'ha costat, la caixa forta, i he hagut d'esquivar els guàrdies.
Però crec que no m'han vist, o això espero.
- Merda. - Què?
No m'ho puc creure.
He activat l'alarma? Què?
No puc parlar, no tinc forces.
A mi em sobra energia, vinga, explica.
M'està deixant per missatge, Carole.
Espera, em truca.
- Et mataré. - Un moment, amor.
Sí?
Ja, però no ho entenc.
Podríem veure'ns per parlar-ne, no? Vull dir...
Ja, però aquestes coses... Espera, perdona.
Un moment, amor, ara estic amb tu.
Hi ets, amor?
Hòstia, Alex, m'he perdut, no sé on vaig.
Digue'm on anar abans no m'enxampin.
Diu de veure'ns i parlar, què faig?
- Però qui? - En Karim.
I què canvia que et deixi en persona?
En tot cas, demà seràs amb mi lliurant els diamants a en Taz.
- Truca'l i engega'l a pastar. - Entesos, espera.
Hòstia puta, Alex!
Ets aquí, Karim?
Demà no puc, em sap greu.
Entesos, a les cinc, però rumia-t'ho, eh.
Ens veiem demà, adeu.
- Amor? - Sí?
- Em mataràs. - Passa'm ubicació.
Vull saber on ets per matar-te.
Ai, sí. Aviam, 300 metres al sud-oest.
Gràcies, ja vinc.
On coi ets?
No cridis, just darrere teu.
Perdona, no hi veig amb aquesta boira.
Engenga'l. Quina merda de temps fa.
Estem a Suïssa, jo què sé, estic fatal.
Au, va, som-hi.
Ni tan sols t'agradava.
Si et deixen per missatge al cap d'un mes, la veritat...
No el trobarem a faltar, encenia moltes alarmes.
- De debò? - Sí, arbre.
- Sents això? - No, el què?
- Han enviat drons dels ous. - No.
Merda!
Accelera!
Quants en veus?
De moment, dos.
Coi, els tenim al damunt. Ens envolten?
Aixeca't.
Merda! En Karim no em tornarà a trucar.
Em prens el pèl?
Va, canviem-nos i dispara'ls tu.
Serà un plaer.
Ara!
Merda, no estic centrada.
Pensa en ell.
- Millor. - Perfecte.
Utilitzaré el subfusell pel segon dron.
Intenta no desviar-te.
"No desviar-me?" De debò?
- Estàs bé? - Sí.
El segon és insistent, no l'encerto.
Espera, afluixa.
Ja gairebé el tinc.
Sí!
Merda.
Què?
- L'havies omplert? - És clar. Oh, no.
Han tocat el dipòsit.
- Merda, hem de caminar. - No.
Encara sento el dron dins el cap, que estrany.
Sí, jo també.
Merda, corre.
Allà.
No ens deixaran en pau, hòstia. Et queda res?
No et moguis.
Merda. Perfecte.
Jo me n'ocupo.
- No, ara no. - D'acord.
- L'has abatut? - Sí.
Uf, mare.
M'ha esgotat, però hem guanyat temps.
Vinga.
De fet, potser l'he trobat però l'he deixat passar.
Encara no l'has conegut.
- Com ho saps? - Ho sé.
Creus que els espanto? Soc una persona normal...
Per què mai no em fan declaracions d'amor?
Ja arribarà.
- Com ho saps? - Ho sé.
Oh, ets maquíssima, has pensat en tot.
Sí.
Barretes energètiques.
Podríem dormir aquí. Ai, la meva 9 mm.
És un regal? Oh, és molt millor!
Xocolata.
Suïssa.
Merda, m'he deixat el tabac al quad.
Que bona.
Què més vols?
Et demanaria un home.
- Ho sento. - En tens?
No.
Encara el sento.
És al teu cap.
T'ho juro. Merda, no pot ser. El sents?
Sí.
Au, va, ajup-te.
Vinga, aquí t'espero, fill de puta.
Sempre ens l'acaben fotent.
Sempre.
N'estic farta de renovar contractes. Vols que ens esfumem?
Saps què vull?
No.
Vinga, digues-ho ja.
Un entrepà merguez calent amb salsa samurai,
patates i una mica de harissa. I tu?
Fa molt que soc vegetariana.
No se't queda gravat, eh.
No hi ha manera.
Només tenim el desert en comú, mochis de matcha.
Però els gelats no, són fastigosos.
Els de mongeta roja?
El del teu japonès.
Sí, és prou bo.
Què voldries menjar, ara?
Ara? Les galetes d'aquell forn de prop de casa.
M'encanta la de caramel amb xocolata blanca.
Sones com una deprimida de ciutat, que trist.
Comprem una fregidora.
- Una què? - Una fregidora.
Per a què?
Doncs fregir patates, o gofres.
Una gofrera, que l'utilitzarem més.
Uau, Suïssa és preciosa.
O per fer raclettes.
Sí, també.
Que bonic.
Quan aterrem i arribem a casa en comprem una.
De seguida.
Per cert, ja hi som? Se'm fa llarg.
- Té. - Gràcies.
I doncs,
de quantes setmanes estic?
Per la mida, diria que de sis.
Et diu res, la data?
Sí, potser. Sis setmanes, sí,
vagament.
No ho entenc, sempre m'havies dit que no podia quedar-me embarassada.
Això va dir el cirurgià després d'operar.
Estava equivocat, ja passa.
Estava molt equivocat.
Quant temps tinc per pensar-m'ho?
Set setmanes per una interrupció mèdica i catorze per una quirúrgica.
Estic una mica impressionada.
És un embaràs d'alt risc.
Si el vols tenir, has de fer repòs.
Pots prendre-t'ho amb calma?
Tinc la sèmola.
Pots triar coses que sapiguem cuinar?
I tu què has agafat?
Xocolata, menta i chile?
És chile con carne i xocolata?
Agafa beguda, també.
Què tenim a la nevera?
Harissa, llimones i iogurt.
Quant temps duren els iogurts?
Doncs agafa'n més.
Entesos. Tens tampons?
A casa? No ho sé, agafa'n.
No, que encara seran de blat... Ecs!
- Bé. - Per què comprem aquí?
Som-hi, enllestim la trobada.
Quina mandra veure'l.
Tu diràs. Aquí fot pudor de pixat.
Tranquil·la, ja et prepararé una picada amb els iogurts passats.
Hola.
No et fa res que t'escorcolli?
Soc en posició.
- T'agrada el te? - No és cosa teva.
Li fotria una bala al cap.
Dona'm la mandanga.
Jo tinc tatuatges lletjos, però mira'l a ell...
És una pinya?
Sembla una macedònia.
Explica-m'ho.
El què? El cop de Suïssa? Què vols saber?
Xocolata, fondue, secret bancari.
Muntanyes, aire pur, més net que aquí, segur.
El gras em recorda a un Pokémon.
No et sabria dir a quin.
Bulbasaur?
- No, aquest no. - De què rius?
De res.
Què, Eddy?
Són bons. Uns sis quirats per pedra.
Molt ben tallades.
- Blanc pur. - Charmander?
- Com un dau. - No, tampoc.
Taz, són perles rares, eh.
Ja ho tinc, l'Squirtle.
- Amb la veu de Fernandel. - Increïble.
Ens prens el pèl o què?
Au, va, teniu els calés?
Li he pagat a la teva cap.
No era el pla.
La vols trucar?
- No te'n refies? - No.
Ella tampoc. Ens va fer pagar primer, la meuca.
Tranquil, Taz.
Entesos, fot el camp.
Et penses que m'intimides?
Tranquils, nois. Va, deixeu-ho.
A què coi jugues?
Para, Taz.
Si xiulo, t'esbudellarà.
Si m'acluques l'ull, el rebento, cuca.
Doncs jo només he de parpellejar.
El millor que pots esperar és una cadira de rodes.
Exacte, cuca.
Per què somrius?
Taz.
Ara ja no fanfarroneges, eh?
Més li val no fotre-me-la.
No badis.
- Calma. - Ja està.
- És broma. - No te la fotrà.
Això espero.
- No voldria haver de tornar. - No caldrà.
Puto pirat.
- Estic esgotada. - Demanem un taxi?
No, vull dir esgotada en general, de la vida.
- Ja. - Vaig néixer cansada.
Va, anem a casa.
Saps què?
- Vull que pleguem. - De què?
De tot. Vull una vida diferent.
Sempre ho dius.
- Ja, però ara és de debò. - No canviarà res.
La Padrina et dirà que ella mana, que ella t'ha fet.
Demà la veuré i et juro que aquest cop funcionarà.
On ets, petitó?
Estàs bé, bufó?
Que n'ets de maco, et trobava a faltar.
Com ha anat el dia? No hauràs fet malifetes, oi?
Sí que n'ha fet.
No passa res, tots en fem.
I què farem, si realment ho deixem? No sé fer res més.
Jo tampoc.
Ja improvisarem.
Tant me fa, si estic amb tu.
A mi també.
La vida no comença de nou, François.
Hi ha paraules importants, com tu diries,
que em vas ficar a la gola fa deu anys.
L'amor és un miracle.
La meravella.
La gràcia.
El naixement.
L'amor no comença de nou, François.
Llàstima, és la meva part favorita.
Però com que t'estimo més que la meva part favorita...
No ens vas avisar dels drons ni de la seguretat extra.
Gairebé no en sortim.
Ara mateix,
La Padrina voldria sentir quelcom que no sàpiga.
Precisament, volíem parlar amb tu.
Us escolto, maca.
Ens ho hem rumiat molt i...
Volem plegar.
Plegar de què?
Dels cops, els riscos, les persecucions... tot plegat.
Una altra vida.
Una altra vida? Com la Casa de la praderia?
- Hi ha tot un ventall, no? - Sí, és clar.
Deixeu-vos d'hòsties, això us encanta.
M'agradava massa.
Ens deixes un moment, maca?
- Jo? - Sí.
- Per què? - Ves.
Perquè t'ho demano. Fes un tomb.
Compra't un gelat de plàtan sense gluten, o així.
Fes un cigarret.
- Ho estic deixant. - No ho deixis, et fa morir jove.
Ves, tranquil·la.
Ja saps que no soc algú que puguis deixar.
I t'adonaràs que hem ficat taüts
als cementiris
pels que ho intenten.
M'estàs amenaçant?
No, t'aviso. Jo no amenaço.
I de què m'avises?
- Em mataràs si plego? - No, et donaré un unicorn.
- En tens d'altres. - Ets la meva obra mestra.
Ho faries igual de bé amb només una cama,
ets l'única en qui confio plenament i això no té preu.
Tanmateix...
Quant vols?
Ja saps que no és pels calés.
Que bonic.
Santa Carole, a quina beneficència dono els diners, a la propera?
No hi haurà propera.
- En tinc prou per un temps. - Gràcies a qui?
Mira, jo et vaig treure del pou,
però només he d'aixecar un dit per tornar-t'hi a ficar.
Què fas?
Aquí, rumiant.
Uf, em fas por quan rumies.
Ets tan baixeta que no et veig, et perdo.
Ah, sí.
Tinc gana.
- És molt lluny. - Alex.
- Merda, no tinc carregador. - Tant és, no hi ha cobertura.
Què faré sense wifi?
Estem molt lluny.
És un amagatall, no volem que la Padrina ens trobi.
Quina gana, coi.
Feia estona que no et queixaves.
Em menjaria el conill.
- I si en Karim em truca? - No!
No!
Mare de Déu.
Molt bé.
- Saps on és? - És clar.
No ho saps.
Almenys sabem que la Padrina no ens trobarà mai.
- No paro de pensar una cosa. - Quina?
- M'escoltes? - Sí, escolto atentament.
Imagina't, malgrat que sabem que no passarà,
que la Padrina s'hi avé.
Ho accepta, ho entén. No tornarem mai.
Ens caldran noves professions.
Què ens agrada, realment?
Pau, natura, riure, prendre el sol.
Hauríem de comptar quants diners tenim i invertir-los
en algun lloc que ens agradi.
Vaig pensar una cosa,
estàs llesta?
Una braseria.
És la bomba, calés fàcils i fa feliç la gent.
No menges carn, però tant hi fa,
perquè la clau de l'èxit és la salsa.
Una salsa verda única, que la gent viatgi per tastar-la.
El primer que cal decidir és la ubicació.
On volem fer-nos velles?
Potser algun lloc de sol i platja.
Tu gestiones les comandes i vas a prendre el sol.
I tu fas els teus exercicis.
Tanca els ulls.
No t'ho creuràs. Tanca els ulls, fes-me cas.
Ja els pots obrir.
No vols un últim ball abans de morir?
Aniries amb mi si portés aquests cabells?
- Sí. - T'estimo.
Merda.
Ningú sap que som aquí, oi?
- Carole. - Què?
- Només em disparen a mi. - Impossible.
Mira, només em disparen a mi.
- No et poden veure, Alex. - Tenen infrarojos.
- Creus que resistirà? - Sí, és clar.
Qui cony són?
Si ens volguessin matar, esperarien que sortim.
Merda, n'hi ha un allà.
- Estàs bé? - Sí.
- I tu? - De puta mare.
Merda.
Alex?
Què?
Alex.
- Què passa? - El Santos.
No.
El meu conillet no, cabrons!
No, el Santos no!
El meu conillet no!
Em sap greu.
Ho sento, petitó.
Pagaran per això, t'ho juro.
Escolta'm bé.
Et diré la cosa més important de la teva vida.
La teva dona no t'ho dirà,
però tens els ous més petits de tota la teva família d'esquirols.
Pensava que te'ls voldria tallar.
Vet-ho aquí, sé on vius
i si em segueixes ignorant, ja pots vigilar.
Ja t'ho vaig dir,
facis el que facis, ho sabré. Adeu.
Coi de paios, no s'acaba mai.
Què és aquesta intimidació?
M'alegro de veure't. Dinem plegades?
No sé què m'ha agafat, ja saps que soc paranoica.
Pensava que ho deies de debò,
allò de plegar així com així,
sense avisar.
I ens has fet matar?
Esteu bé, oi? No us veig ferides.
Coneixent els albanesos, si et volen morta, et pelen.
Disparaven a l'Alex.
Per què a ella?
L'Alex...
Et vaig dir que vull plegar.
Carole, m'avorreixes.
Mira què faig
amb les teves paraules.
No faré més encàrrecs.
Mira que ets inflexible.
Molt complicada, oi?
Digues una xifra.
Tu també ets inflexible.
Otman.
És una catxa.
- Quant vols? - Aquí no ho faràs.
Quant en vols?
Que et bombin!
La netejadora trigarà tres dies a fer net, va.
Quant en vols?
Dos milions.
Ara t'escolto.
Ho veus?
Tenim un tracte.
Una mica car, però...
Quan vols una cosa...
Anem a dinar.
Una nova missió, molt simple.
Sense riscos.
Robes una coseta i me la dus.
És com anar de vacances.
Seus en una butaca i...
T'agradarà i tot.
On és?
A Còrsega, com unes vacances.
Pots triar l'equip que vulguis.
A més, ja compto amb la teva depressió estacional,
fototeràpia de franc.
Veus com et cuido?
Entesos, però serà l'última.
Si la Padrina t'ho ha promès, podem confiar-hi del tot, esclar.
- És lluny? - No, són deu minuts, però...
Ja no tenim carnet.
Au, va.
Però què li passa?
Va, avança'ns, imbècil!
- Estava pensant... - Sí?
Li podria demanar a l'Abner que trobi qui va matar el Santos.
Ui, no te'n pots refiar, de l'Abner.
Pots esperar-ne molt i alhora no res, amb ell.
Què fas?
Vols dir què fas tu?
Què hem de robar?
Atenció: La gran odalisca.
- De debò? - Està en préstec per a una exposició.
Hi serà durant un mes.
No volem que torni a París, sabeu?
De l'Ingres, de debò?
No, home, no és aquell. És el de color vidre.
Vidre?
Com que "vidre"?
Tu ho has dit.
Què? Aviam.
- Ho has entès? - Però...
És un quadre fet de llenç?
És clar, robem un llenç fet de llenç, noies.
- Que hipòcrita. - Ep.
Robarem La gran odalisca d'en Martial Raysse, de 1960.
El quadre verd.
Ah, ara ho entenc.
No, jo encara no.
- Qui és? Viviu junts? - Sí, és la Rose i és casa seva.
Esteu plegats?
És complicat.
Sents l'olor d'herba?
Li vaig recomanar jo.
Per què?
Pel seu glaucoma.
Ara bé, no sabem quan lliuraran el quadre.
- Ho sabrem quan ho sàpiguen. - En sabem res, doncs?
Sí, sabem on el tindran exposat,
en un centre d'art.
És més accessible que un museu, tenim avantatge, noies.
Ja veiem l'avantatge, ja. On és, aquest centre?
Al convent de Saint-François, a prop de Sartène.
Sardenya?
- Apa. - M'ha sortit.
Veig que encara ets de la broma.
No, Sardenya no. A Còrsega.
- Tenim els plànols? - No.
- No, i ara. - No.
És clar que no. L'estudi d'arquitectura que va el va reformar...
Rose, sisplau. Rose?
Ens diem secretets.
Doncs l'estudi és a Bastia i la idea és obtenir... Ep!
- Carole. - Disculpa.
Que et falta un cargol o què? Què et passa?
Segueix, perdona.
Hem d'obtenir el plànol
i trobar-nos amb el conductor
que demanaves, Carole.
- Un conductor? - És que...
- Per què? - Dona...
- No condueixo prou bé, o què? - Doncs...
Au, va, no et fot?
Quan em perdonaràs que em sortís de la carretera a Polònia?
- Més aviat va ser un accident, cuca. - No.
- I l'assegurança? - No em creus?
Et dic que vaig esquivar un gos per no matar-lo.
- Altre cop amb el gos? - No el van trobar mai.
Sense cos, sense proves, sense assegurança.
Que dura, no es pot parlar amb tu.
No tens cor.
Bé,
podeu recollir les armes a la botiga, pregunta per en Clarence.
Us donarà les que vulgueu.
Us he reservat una casa
i un cotxe preciós,
potser massa i tot. No voldreu marxar.
Teniu dues setmanes de vacances i després m'hi instal·laré.
- Viurem plegats? - Més o menys.
- Però... - Bon noi.
Qui és aquest?
Es diu Spirit. Oi que és bufó? Va bé pels cabells, això.
No! Què hi fa una bèstia a dins?
Deixa'l.
- Els animals a fora. - Entesos.
El pilot serà al circuit de Le Mans, pregunteu per Sam.
D'acord. I de què el coneixes?
És la meva feina, trobar gent que no em coneix.
Per què és tan excepcional?
- No comencem, eh? - No.
Hòstia!
La configuració és una merda.
Com es diu?
Que tossuda, mare meva.
No s'agafa gens, no tira, així.
Sam. L'Abner diu que és el millor, per això el volem.
És lentíssim a la xicana Ford, va com un tractor!
La seva dona va morir fa uns mesos
en un accident de cotxe, era doble d'acció i tu et comportaràs.
Va, som-hi.
Et dic que no és per això.
A sobre se'n fot de mi.
Potser la va matar ell. Segur que condueixo millor.
Alex.
És impossible, com em pots sentir amb aquest soroll?
No volia el dipòsit ple.
Per què has...
Hòstia, el cotxe.
Està boja, mira com agafa el revolt.
- Uau. - I què, soc jo, doncs?
No ens avindrem mai, t'ho juro.
Em demanes dues hamburgueses i quatre delícies?
- Encara millor. - Potser que marxem.
- Para. - Jo conduiré, tranquil·la.
No són els reglatges.
Sam!
- Sam. És ella. - No.
- La conductora és la noia. - No.
Sí, i et fot.
- Et molesta que sigui noia. - No.
Quina passada, el millor temps del dia!
- Us ho deia, no és el cotxe. - És el pilot.
Ei, Top Gun!
Saps què, Tom Cruise?
Al carrer!
I una merda.
- Què? - Serà un plaer.
Ostres.
És l'hòstia, oferim-li una copa.
I roba nova.
Uau.
Això és el pla i farem parts iguals.
I quant és en total?
Molts diners. I tu has perdut la feina...
En puc trobar fàcilment.
No tens el perfil d'aturada.
Com funciona?
És com una feina normal?
No, de normal no en té res.
- Faràs una missió, sense prova. - Sí.
I si ho fa fatal? Cal provar.
I si no ens avenim?
- Què he de fer, a part de pilotar? - Saps disparar?
No.
- Saps piratejar? - No.
No tens cap habilitat?
Si no ho veig clar puc plegar?
És clar, també pots no començar.
Tu quina habilitat tens, a part de molestar?
Un plaer. Soc tiradora. Puc matar amb els ulls tancats.
Encantada.
Dona'm una moto i et faig piruetes com mai les havies vist.
Mira, si obrim un circ, ja et trucarem. Gràcies.
Ja està, noies?
Segur que encaixes, no tens res més a fer.
L'Alex és maca, ja ho veuràs.
I doncs?
Que el destí decideixi.
- Et creus el Dalai Lama? - Alex.
- Uau! - L'aigua és calenta.
Quina passada.
Ostres.
Imagina't dinar aquí.
És estrany que l'Abner no ens la foti.
Si, oi?
De qui és la casa?
- De qui coi creus? - Alex.
Mirem les habitacions?
Campi qui pugui!
Ho decidiu així?
Sempre agafo avantatge, jo.
Fas trampes!
No.
No m'agrada.
Vull aquesta.
- Me la quedo. - No, és meva, que soc més gran.
Dormiré aquí igualment.
Uau, he trobat la perla, noies.
Merda.
- Increïble. - Sí.
Ens la juguem a un pols?
- Si et fa il·lusió... - Sí, molta.
A més de traficar d'armes, què fa en Clarence? Com el coneix l'Abner?
Son pare és ambaixador en algun país.
Crec que utilitza la immunitat diplomàtica per traficar.
És aquí.
És ell?
No sembla traficant d'armes.
No, aquest és un cors.
Ah, perdó.
Hola.
Cerquem en Clarence.
Doncs feu bé.
És aquí?
Això diuen.
Gràcies.
Que hi ha algú?
Sí.
Ah, Clarence?
- Sí. - Ens envia l'Abner.
Quin drap més bonic.
- Parlem de moda? - No.
D'un Mossberg Patriot amb canó roscat i Magnum 300.
Ara ens entenem.
La llista de la compra.
No us mogueu.
I ara.
Ja veig.
Tinc bales soporíferes.
Ja veuràs, tens una M4 Zev.
Una Glock negra i daurada,
amb classe.
I la millor,
pots matar una mosca des de 500 metres.
Gràcies, em fa il·lusió.
No, el plaer és meu.
Tens un Blaser de 308?
Sí, esclar. Però en tinc un de millor, L'HK417.
És preciós.
Sí, amb les bales FMJ.
M'agraden, penetren més. M'encanta la penetració.
Tens una 92 també, et va bé?
Sí, una Beretta, genial.
Mira, un petit invent personal.
Això. Què és?
- Una fruita. - No,
una granada.
Una granada dins una magrana.
Vet-ho aquí.
Les salsitxes que toca la teva amiga...
- Com ho saps? - Bombes de fum.
Ah, esclar...
Què hi ha, allà dins?
- Aquí? - Sí.
És un ou.
Ja ens estem desviant.
No agafarem tot això.
Em cal una segona pistola, que tenim una aprenent.
- Qui? - Deixa la teriyaki.
Com ho saps?
A poc a poc.
Bé, doncs.
Torna-hi, va.
Quan disparis, sentiràs que l'arma és viva.
- No em cal mirar. És terrible. - Sí.
Sí que fot soroll, això.
Practiquem la respiració. Posa't ben dreta.
- Inspira. - Ei, amor?
Què? No, ja sé què vols dir.
No és sobre en Clarence.
Bé, sí que ho és.
- Inspira, i... - No t'agrada?
No fas cas dels senyals d'avís?
Quins? Que és un traficant d'armes?
No, clar, això ho teniu en comú.
Espera, agafa-la amb dues mans.
Amb compte, inclina les mans, així. Inspira...
Per què, doncs?
...i expira.
Els seus peus!
Mirava els ulls.
Fixa't en els peus.
Duia unes xancletes desastrades. No has...
Tu també has dut ballarines, tots l'hem cagat, eh.
Concentra't, va.
Inspira.
Apunta.
Relaxa les espatlles...
Disparareu a l'aire tot el dia?
Tu t'enamoraràs de pirats per sempre?
I tu... No estic inspirada.
Ha! Ho sabia.
Vinga, dispara quan ho sentis.
Ara molt millor.
M'encanta, sona pertot.
I si ens instal·lem aquí?
Fem-ho, va. Visquem a Còrsega.
Amb compte, collons!
- Ai merda! - Carregada, mai!
Això no es fa mai!
- Però tempta, eh. - No empipis.
La dona és morta, no té feina...
No ho té fàcil. La pobra...
És un desastre?
- Ets molt dura. - Bé...
És un diamant en brut, per moltes coses. Ella...
No és un desastre? En què quedem?
Em poseu una copeta?
Ai, llàstima, ja no en queda.
Beu de la meva, que jo ja no bec.
Gràcies.
Té, el teu Samsung amb la SIM, Sam.
Per a què és?
Per robar els plànols, ja t'ho mostraré.
Gràcies.
Ja no beus, tu?
És que em fa...
Et fa tocar la guitarra?
Rock 'n' roll.
No sap ni ficar la SIM, mare meva.
T'ajudem, Sam?
No, gràcies, Alex. No cal.
Au, va, a sopar. Tenim...
Sopa d'ou.
Merda!
- Quin ensurt! - I tu què fas, llevada?
Doncs... menjo.
Tinc gana.
Jo també. Què menges?
- Cogombres. - Ecs. Però si no t'agraden.
Doncs ara sí.
Però...
Què?
Hòstia, ho sabia.
Et juro que ho notava, però no sé com.
No m'ho puc creure.
- Per què no ho deies? - Doncs...
Doncs no.
No hi ha "doncs". Anirà bé, és...
És la menopausa.
Filla de puta.
- Per què? - Tinc 39 anys.
Exacte, ja no ets jove.
- Et sento. - Com coi ho pots sentir?
Et puc sentir! Avui no dorms amb mi.
Com estàs? Has dormit bé?
Sí, força bé.
Ahir pensava que no sé com us heu conegut.
Ui, amb l'Alex? Fa molt, ella tenia catorze anys.
Havia fugit de casa, com jo havia fet.
La vaig trobar a Amsterdam.
Jo feia un encàrrec amb traficants de diamants i no sé...
Vaig sentir que hi podia confiar.
Em va ajudar amb una feina i no m'he penedit mai de dur-la.
Sempre he pensat que el que importa
a la vida no és allò que fas sinó amb qui ho fas.
- Has esmorzat prou? - Sí.
- Has dormit bé? - Sí.
Perfecte. T'espero fora. Patiràs.
Bona sort.
Què vols, ara?
Com vulguis.
Prems això i li poses la mà per sobre.
Merda.
Semblo una psiquiatre. És horrible.
Molt bufó. És lleig.
Ets feliç.
- Està bé, és pràctic. - Para.
Agafo l'arma, em concentro...
- Fatal. Mira'm a mi. - Doncs ensenya'm-ho.
- Fas així quan m'ensenyes. - No m'apuntis!
Sí?
- Sí. - Ara li passo.
Bé, gràcies.
Digue'm, cuca.
- Sí, Josée. Gràcies per trucar. - Estàs bé?
Doncs...
- Estàs bé, cuca? - Sí, tot bé, però...
Només volia dir-te...
Digue'm.
...que el tindré.
Ai, que bé. Estic molt contenta.
Sí.
- Ja. - Tot anirà bé.
- Cuida't. Et truco quan torni. - Quan vulguis.
- Gràcies. - Cuida't, eh.
Tu també.
Amunt.
Tornem-hi.
Ara sí!
Reconec que l'he forçada per diversió.
He arruïnat la pasta.
No, és bona. Potser una mica salada, però està molt bona.
És massa salada.
No, està bé.
Cert, és terrible.
No.
M'ha sortit fatal, he...
Tenia la idea molt clara,
però de sobte m'he trobat perduda.
Ja no podia decidir.
- El què? - Volia fer carbassons,
un plat senzillet vegetarià.
I de sobte, he canviat d'idea i ja no sabia...
He acabat fent un plat molt complicat.
No ploris, amor. No passa res. És pasta i és bona.
Hauria d'haver fet un plat senzill de pasta amb mantega.
No sé què m'ha passat.
Cuca, et juro que està boníssima. M'ho acabaré tot.
- Mira. - Ho fas per quedar bé.
No, perquè és bona de debò.
- Perquè tens gana. - No en tinc gens.
Perdona, estic sensible.
Ja ho veig, ja.
He pensat com podem robar els plànols.
- Com? - Hi aniràs amb...
Hi aniràs amb la Sam.
No.
Sí, les oficines són buides, per dinar.
La missió és fàcil, no cal fer res.
No activeu l'alarma.
Entesos.
No em necessites.
Està preparada.
Si tu ho dius...
Ja estàs en posició?
Sí, et veig.
No em miris.
Perdona.
Entesos.
- No em miris. - Coi.
Avança, Sam. És un passadís.
Creua'l. Ho pots fer, creu-me.
Vinga, no hi ha alarmes. És una missió senzilla.
Crec que l'he trobat.
Bé, almenys ets discreta.
Entesos, veig l'ordinador.
Ostres, que bona que ets.
No te'n fotis o em trec l'orellera.
- Aviam. - Te'l pots treure,
ERIC H. HE OBLIDAT LA CLAU
Et distrec
per veure si et concentres fent multitasques.
Soc dona, sé fer multitasques.
Entesos.
Entesos,
soc dins.
Ara cerco els plànols.
Coi, que lent.
M'adormo, espavila sisplau.
Espera...
Ja els tinc.
Perfecte.
Els he trobat, sí.
PLÀNOLS VITELLI
Descarregant.
REBENT DADES
Entesos, ja tinc el fitxer de la reforma.
Hòstia, l'he clavada, no? Que ràpid, ja ho està copiant.
Sí, però la missió era fàcil de collons.
No et creuries com vaig començar amb la Carole.
- Com? - Vam trobar un collar de diamants.
T'asseguro que és molt més estressant.
I quan havíem de marxar,
va i em diu... Venen uns paios.
I qui eren?
No, que venen cap a tu, Sam.
- Què? - Són deu.
- Te'n fots de mi. - Per un cop, no.
No et moguis, jo me n'ocupo.
Soc una estàtua.
Tanca la boca.
Ja callo.
Però... Què...
Alex?
- Alex? - Està resolt.
- Surt, ara. - Però...
- Surt. - Ja vaig.
- Agafa el mòbil, Sam! - Coi, el mòbil.
- Alex. - Què?
Què has fet?
Doncs el que calia, noia. I un "gràcies", què tal?
Gràcies.
N'hi ha un que no dorm, Alex.
Què faig, Alex?
Hòstia, no pots fer res tu tota sola?
Fot-li un cop de puny o treu l'arma,
ja la saps fer anar.
Que no activi l'alarma, Alex. Sisplau.
No em queden dards. Fes-hi alguna cosa!
Estic bloquejada, no em puc moure.
"L'he clavada, oi?" No pas, tu no has fet res.
Fes-hi quelcom, Alex.
Merda!
Ara se'ns complica.
Visera!
Ei, deixa'm respirar, eh. Tu estaves "bloquejada".
I ara de sobte he de córrer... Hòstia!
Compte!
Compte, Sam, afluixa!
Amb compte!
No vull acrobàcies!
Merda! Sam!
Compte, Sam! Disculpi, senyora!
Estàs tronada?
Sam!
Atura!
No cal, Sam!
Apa aquí!
Et mataré, Sam!
Per què fregues el terra?
Mare meva, Sam!
Et mataré, Sam!
Uau!
Collons! Calia anar tan de pressa? Hem travessat Còrsega en un no-res!
Per què crides? Els hem perdut o no?
Perdre qui? Ningú ens seguia, des de Bastia.
Crec que vomitaré.
Pensava que sí, perdona.
Perdona.
L'has clavada, però.
Gràcies.
He abaixat la visera.
Com estàs? Gaire cansada?
Estic bé.
I vosaltres? Ha anat bé?
Sí, perfecte.
- Ho tenim tot? - Sí, aquí. Gràcies.
I la vostra relació... va millor?
Sí, crec que sí.
Ara som molt amigues.
M'avorreixo molt. Quin ensopiment.
- Ah, sí? - M'he d'enamorar o cardar.
Si no, em tenso.
- Que siguin, una, dues o tres persones. - Esclar.
I si truques en Clarence?
Ja en tindries un.
He trobat uns patins a l'habitació. No m'has vist mai patinar, soc bona.
Ja puc... jo sola.
Te la fotràs sense nosaltres.
Uau, quin festival, noies.
Tenen especialitats locals i tot. Petanca! I gelats!
- On coi és? - Qui?
Veieu en Clarence?
Acabem d'arribar.
I què? Ha dit que hi seria. Potser és al moll.
- No m'ho crec. - Vaig a picar.
Aquell faria per tu.
No busco parella.
I tu, que sempre caces, no t'agrada?
- Deixa-ho córrer, està bloquejada. - Com?
Està esperant el príncep, blanca com la neu, al seu taüt de vidre.
Pots dir el que vulguis, no et sent.
Per exemple, pots dir
que es cansarà d'empaitar desconeguts.
I que hauria d'estimar-se més a ella mateixa.
Ja seria hora que tingués una caseta
per a ella, amb un jardinet.
Ai, ja. Però no passarà, això,
aquell noi es presentarà tot desastrat
i ella reviurà de cop.
Sí.
La meva noia es deia Émilie.
Ens vam conèixer
i em va mirar als ulls.
No calia fer-se passar per ningú altre.
I des que va morir,
no sé ben bé qui soc, sense la seva mirada.
Em fa ràbia trobar-la tant a faltar.
És molt dur perdre la mirada d'algú que t'estima.
Tens la meva mirada.
La nostra mirada.
Cardarem, o què?
Que romàntica.
En una cabina de vaixell o en una casota?
- No sabia que eres romàntic. - És culpa teva.
El què?
Que sigui romàntic.
No ho entenia, però el que quedi més a prop.
- Per allà. - Genial.
Ajuda'm o em mataré.
- No moriré sense que cardem. - No.
Hi ha un altre paio.
No hi ha ningú. Tenia en Karim, però ja no.
No, vull dir un altre paio dins l'habitació.
Bona nit.
Hola, senyor.
El coneixes?
- No, i tu? - No.
- T'has equivocat d'habitació? - No.
T'he vist abans, quan ballaves
i m'has semblat molt atractiva.
Volia saber si...
podria unir-m'hi.
Unir-te a què?
Amb vosaltres.
Ostres.
No ho has fet mai?
Doncs no.
- Vols provar-ho? - No.
Per què? Compartir és romàntic, sobretot si és el primer cop.
- No. - Sí, va, confia amb mi.
Què fas?
Qui ets?
Tu qui ets?
¿Vols descansar,
o trucar ta mare?
Merda.
Segur que no vols trucar ta mare?
Sabia que el meu cap tenia un preu,
però no pensava que vindrien a Còrsega.
Perdona, t'ho hauria d'haver dit.
Tranquil, no ens ho hem d'explicar tot.
El que demanaves dels que han matat el conill.
Els he localitzat.
El seu cap es diu Skender Lulgjaraj.
- Què en saps d'ell? - Cara de nen, ulls negres grans.
Té dos locals a la costa, però ell és a Bardi, Itàlia.
És un fatxenda, es vana dels calés que té.
- Entesos. - És un paio perillós.
Gràcies.
- Promet-me que aniràs amb compte. - Sí.
No m'agrada que em segueixin.
A ningú li agrada.
Per què has vingut?
Aquest matí m'he llevat amb una sensació estranya.
T'enyorava.
Què vols, exactament?
És el teu nou fitxatge?
- Per fi et desfaràs de l'anterior? - No.
Em quedaré amb les dues.
- Què vols? - Què vull?
Ser aquí, al sol, amb tu.
Recordes les primeres missions?
Quan érem només nosaltres?
Érem un bon equip, oi?
Ara quan et dignes a donar-me alguna cosa, sempre és per feina.
L'equip sempre ha sigut per feina.
Estàs gelosa o melancòlica?
Molt més que tot això.
Ja ho sé.
T'enyorava. Com ha anat la festa?
Ja t'ho explicaré.
He trobat els assassins del Santos. Els pelem?
- Hòstia, què t'ha passat? - No res.
Doncs... no ho sé. No és perillós?
I què?
Que... Crec que no estem preparades.
- I què? - Entesos.
Li vull dir a la Sam que vingui.
Perfecte.
- Molt bé, l'hi vaig a dir. - Ves.
- Sam? - Sí?
Anem a Itàlia, a venjar un conill que m'estimava molt.
- Quan robarem el quadre? - Demà, quan l'Abner arribi.
Ets l'Skender Lulgjaraj?
Hola.
Ens han dit que vols ballarines.
Busques ballarines?
Venim a presentar-nos.
T'ho mostrem?
Ai, que tenim el cotxe per allà.
- Sí. - Baixes?
Gràcies.
No ens has explicat la cita amb en Clarence.
Intento concentrar-me però no puc.
Has de pixar, no jugar als escacs.
Crec que no puc.
Noies, perquè voleu una pilot de curses
si us atureu a pixar cada cinc minuts.
Toca els ous.
D'acord, no puc.
Estàs bé, amor? Vens?
Què fas?
Què passa?
Estic embarassada.
No, és mentida.
Estic prenyada.
No, és mentida.
Està mentint.
És veritat?
Tindrem un fill.
- De debò? - Sí.
Hòstia.
Estem fumudes.
- Tinc dos noms. - Aviam.
Un és Llop.
- Com? - Què?
- Ben vist, Llop és bonic. - Sí...
I Sunrise.
Mare meva, et penses que això és Beverly Hills?
Compte, et demandarà quan faci els divuit.
- Us diré el nom. - Aviam.
- Es dirà... - Ah, sí?
...Raoule, acabat amb e.
- Au, va. - És horrible.
- Raoule? - Com dius?
- Ja li direu a la cara. - Raoule.
Si us atreviu.
Raoule?
És bonic, trobo.
Compte, que hi ha una embarassada.
Som-hi doncs.
Còrsega.
Com va, això?
Com va, Abner?
Hola.
Hola, Sam.
- Hola. - Ho sé, Abner.
És ca la Rosa, això és la pleta.
Aviam, us explico.
- Ho fem avui? - Demà al vespre.
Què esperem, l'època dels cops?
Ha ha, no, és el derbi entre l'Ajaccio i el Bastia.
Els guardes estaran enganxats a la TV,
faran la ronda a la mitja part.
És molt important que espereu el senyal per entrar.
Estareu amagades a la capella,
d'acord? Fins que comenci el partit.
Entesos.
El quadre estarà exposat a dalt de tot.
Arribareu pel túnel, així que haureu de...
- I? - Pujarem?
- Sí. - Amunt.
Cap amunt.
I jo on seré?
Tu les esperaràs al cotxe, a la plaça.
Quan tingueu el quadre, quedarem al mirador.
La sortida és clara. Com entrarem?
No hi haureu d'entrar, ja sereu a dins.
Un cavall de Troia?
Farem com aquells grecs.
Exactament.
- Sabeu com em diuen? - No.
Com?
El Cervell.
- N'estàs segur? - Sí, és clar.
Em diuen així, fins i tot quan no hi soc.
Crec que és amb ironia.
I tu on seràs?
Al furgó del menjar servint gossos calents.
Entesos? Ho he de traduir?
EL GOS QUE ALEGRA LA PATATA!
Muntem la terrassa?
Tant hi fa, no vindrà ningú.
No.
- Hola, Sam. - Ei, Abner.
- Saps què penso? - No.
En el pare. Qui era? L'he conegut?
No, era un qualsevol. Ni ho sap ni ho sabrà.
Que fort, un nen sense home,
és ben bé com m'ho imaginava, excepte que el tenia jo.
Sí, em sap greu, jo tampoc m'ho crec.
No se m'assemblarà.
Podria tenir el meu cos i la teva saviesa.
Que et bombin.
No esperaré que l'Abner ens avisi, ja en tinc prou.
Què fas?
Sabia que això del cavall era ridícul.
Hem d'esperar el senyal, Alex.
Dia de derbi, dia de festa.
Fa set anys que Còrsega espera aquest moment.
El tret de sortida entre el Bastia i...
Tinc una mica de gana.
Jo també.
- Fot-li, en tenim de sobres. - Sí.
- Prou bo. - N'hi ha per tot un exèrcit.
Merda.
La teva impaciència m'al·lucina.
Com ens ho farem amb un nadó?
Jo seré la mare enrotllada i tu la pesada, sens dubte.
Abner?
Ja hem sortit.
Abner?
Per què no respon?
No ho veig gens clar, jo.
Jo tampoc.
- Creus que funcionarà? - Sí, tranquil·la, ja veuràs.
- Què coi és això? - Uau.
Bona nit.
Podem demanar menjar?
Bona nit.
Què feu, frànkfurts?
- Sí. - Jo en vull un amb patates, sisplau.
Va bé o...
Sí, és clar. Ara preparem la terrassa.
Veniu, que producció convida.
- Perfecte. - Bona nit.
Un frànkfurt, sisplau.
Si que ens cuiden.
En Clarence em va donar un ganivet tàctic...
Preciós.
Això és amor.
També tenim visors d'infrarojos.
Calma. Què... No ho agafarem tot.
- T'ho he dit. - El què?
Seràs la mare pesada.
Ja ho compensaré.
Vinga... Sam, ja entrem. Hem sortit de les estàtues.
Digues-l'hi a l'Abner si hi parles. Seguim amb el pla.
Abner? Abner, em reps?
Hola, t'has d'apartar, aquí és pels camions.
Disculpa, què?
- No tens la informació? - No.
Bé, ningú mira la llista de tasques, oi?
- Perdona. - Pots posar-te allà. Gràcies.
Mathurin? Mathurin a Leo, sí.
Abner? No sé si em sents, però les noies han sortit
i m'acaben de fer moure de lloc.
No sé si era el pla, però em mouré.
I no sé de quina llista de tasques parla, pobra noia.
M'heu sentit, noies? Hi ha gent al convent.
Un moment.
Sembla lenta. Prefereixo disparar bales de debò.
Però són guardes de debò i no els matarem.
...No trigaran en arribar. No ho sé.
De moment tot va bé.
Bona nit.
Abner a Carole.
- No ens senten. - Ep!
Aparta't, sisplau.
Sam? Em sents?
Perfecte.
No funciona res, amb ell?
Ho veus? Prefereixo les bales reals.
Tornem a pujar, aquí no hi ha senyal.
- Sam? - Sí, Carole?
Ja funciona. Estàs en posició?
M'havia de moure, no puc estar al camp.
Què? Un camp? Quin camp?
El camp de visió.
De visió? De què parla?
- Hola. - Hola.
- Com va? - Molt bé.
Perfecte.
Compte amb el vestuari.
Has comprovat el de la següent escena?
Tot comprovat, però no recordo el color de la boa.
- Hauria de mirar-ho al guió. - Entesos.
També cal estrènyer la cotilla de la Mylène.
Sí, i pentinar-la i maquillar-la.
- Sí. I la pausa per dinar? - Quan és? No ens despistem.
No m'ho puc creure.
- Què fem, noies? Cancel·lem? - No, seguim.
Ens hi camuflarem
i sortirem tranquil·les com si no hagués passat.
Entesos.
Abner a Carole.
Aquí teniu.
Mostassa?
Un frànkfurt per a tu
i un amb patates.
Com s'ho pot haver perdut, l'Abner?
- Et sorprèn? - No.
- Estava planejat? - No.
- Bona nit. - Bona nit.
Afufable.
Ei!
- Deixa'm passar. - Endavant.
No pot ser. No escoltes quan et parlen?
- Què? - La ginecòloga diu que no forcis.
"Evita esforços físics."
L'embaràs no és una malaltia,
però sí que he d'evitar carregar pes, te n'ocupes tu?
Molt bé, noies, però què és "afufable"?
Afuf... Afufable?
No ho sé, ha sortit així.
Recoi, quina calda.
CONNEXIÓ A LA XARXA ELÈCTRICA
Merda.
- Alex? - Què?
Tinc un altre guàrdia al darrere, te'n pots ocupar?
Ja vinc.
Gràcies.
ALARMA ACTIVADA
L'estàs clavant, últimament.
ALARMA DESACTIVADA
SISTEMA DESCONNECTAT
Apa, desconnectat.
Ja agafo el quadre.
Sort que és l'última missió, quines ganes d'obrir la braseria.
Prepara't, Sam.
Estic en posició, però en una altra,
crec que em faran tornar a moure.
Us aviso a última hora i us dic on soc.
Ei, aquí no.
- Sí, ja, ara em moc, tranquil. - Sí.
Ves a l'aparcament dels tècnics.
La plataforma elevadora ja ve
i quan acabis prepara el camerino, entesos?
- D'acord? - No entenc què ha dit.
I ara què fan?
Estan movent els focus.
No puc ni tallar en pau.
L'Abner fot ràbia amb el seu coi de plans.
Afanyeu-vos, noies.
Aviam, m'he de reorganitzar.
Ostres, l'exposició és terrible.
Que bonic, oi? Apa, no fotis.
M'han dit que hi hauria guàrdies,
però es poden veure els quadres, oi?
I encara són més bonics amb la llum dels focus.
- Oi? - Sí.
Uf, que pesat, et parlarà tota la nit o què?
Què fas, exactament?
Tallo una falsificació,
com vam quedar amb...
l'equip de disseny.
És una falsificació?
Oi tant.
- Coi! Ah, ara ho veig. - T'imagines que no ho és?
- Per això no està vigilat. - Sí.
És clar, que idiota.
Si valen milions, els quadres. Que burro, eh.
Bé, però és genial poder treballar per a una estrella.
Coi de pesat.
Oi que sí? Molt fort, eh?
Rodar un anunci amb...
La Mylène Farmer.
Si, és clar.
No! Au, va, no m'ho crec.
- De bojos. - És l'hòstia, eh.
- No? De debò? - Sí.
A tu t'encanta!
- Mylène. - Mylène.
A mi també.
Merda.
Bé, fins ara.
Ens veiem més tard?
Sí, més tard.
Pel plató.
Sí, ens veiem per allà.
Adeu.
...l'onada blava enceta la segona part.
És el segon tir...
Coi, per fi! Perdoneu, noies, estem morint d'èxit.
Els frànkfurts són deliciosos, l'hem clavat, amb la Rosa.
Per cert, potser us trobeu amb gent, però seguiu el pla.
Ja podeu sortir de les estàtues. Comença l'acció!
No...
Ostres...
Doncs, xampany!
- L'has fet tu, el pastís? - Sí.
Ara entenc per què té 89 dones.
- No. - Una a cada granja de França.
- Gràcies, Abner. - Gràcies per trucar.
M'han passat el missatge. Digue'm.
T'he de contractar.
D'acord, ho sap la Padrina?
No pas, es tracta de deixar la Padrina al marge.
- Preparo l'equip. - Entesos.
T'enviaré els detalls. Gràcies.
No es mereixen.
- Amb qui parles? - Amb tu.
He vist en Clarence abans, se'n va sis mesos a Mèxic.
Li he dit "I nosaltres?" i va i em contesta:
"M'he d'espavilar sol. No em salvaràs tota la vida."
Això vol dir adeu, oi?
Sí, t'ha engegat.
T'estimo.
I jo a tu.
Tant hi fa, tindré un fill.
Demà fem l'últim lliurament a la Padrina i serem lliures.
Estic en posició, amor.
Compte on et poses, entesos?
T'aviso.
No sé què ha fet, però fixa't en els cabells.
Ai, el pop art.
L'art de donar sentit a tot el món kitsch.
Us ho deia, la Carole és la millor.
Heu fet la transferència?
Un plaer fer negocis amb vostès, senyors.
T'agrada el meu nou color?
És sorprenent.
Tranquil·la, segueixo essent la rossa més morena.
Podem parlar un moment?
És clar, estimada.
Millor si anem per allà, serà més tranquil.
Merda, s'ha mogut.
Que cabrona.
Carole, ja no et veig.
No et moguis, entesos?
Recordo la teva posició.
Escolta'm bé.
Hi ha dues històries.
Una és ficció i l'altra és realitat.
Tant me fot, la ficció,
la realitat és aquesta:
estic asseguda amb l'esquena a la finestra.
Sé exactament què vol dir.
Això és el que passarà:
no em bellugaré.
L'Alex formarà un equip amb la noia nova, la Sam.
Tu et quedaràs amb mi.
No morirà ningú
i ningú estarà trist.
Em sents, Alex?
Amb el teu coi d'orellera?
Cal que ho repeteixi?
Ja sabeu que detesto haver de repetir.
Merda, això es descontrola.
Tens por?
Jo confio en tu.
- I tu? - Confiar en tu? No pas.
Mai.
Afufable.
Què vol dir, això?
No ho sabrem mai.
A les 11:50.
Estàs boja.
Estàs boja o ets inconscient?
Soc molt més que això.
Ja ho sé.
Però no t'oblidis
que si jo sagno, tu sagnes.
Alex.
Al migdia.
Què passa?
He matat la Padrina?
Els escortes estan pujant.
Què feies quan ens vam conèixer?
Para amb això, m'estàs espantant.
Són a la porta. No et moguis, et cobriré.
Tenim dispars al carrer Eugène Manuel.
Érem a Amsterdam,
tu seies a una terrassa
i discuties amb un paio.
El vas tirar al canal.
Et vaig estimar a l'acte,
tot d'una.
Quan els homes t'empipaven, els tiraves a l'aigua.
Espero que tinguis un pla o, si no, som mortes.
Arriba la policia.
POLICIA
Aparti's, senyora! Surti, no pot ser aquí.
Merda, no podré disparar a tots.
No t'ha fet mai por saltar d'un terrat, oi?
Fa anys que t'observo i últimament et descuides.
Tant me fa, això. Para, sisplau.
- Tens tanta por de l'amor... - Para.
...acceptes el que sigui de qui sigui.
Para!
No és que només trobis desgraciats,
és que n'hi ha molts.
Molt pocs poden estimar una noia com tu.
Perquè les noies amables,
fortes, llestes, divertides,
que no necessiten protecció
són difícils d'estimar.
Perquè fa por.
Si jo fos un home, no tindria por d'estimar-te.
Em pots prometre
que faràs l'esforç de trobar algú
que et mereixi?
No et prometo res!
Si vols seguir, tens la Sam.
Sereu lliures, no us manarà ningú.
- Podeu seguir. - Vull seguir amb tu.
Què fas? A què jugues?
No me'n sortiré, ho sabem.
Concentra't, sisplau. Pel nadó.
Tindrem una família. No ho facis.
No és vida per a una criatura.
Així no, sisplau. No sé, puja al terrat.
Fes-hi alguna cosa!
- Alex. - Ja pugen.
- Merda! - Va.
Salta pels terrats. Sisplau, no em deixis sola.
Surt d'allà, Alex.
No.
No me'n sortiré sense tu.
És clar que sí.
Ets la més forta, amor, sempre ho has estat.
És clar que te'n sortiràs, va, ves.
No, no puc.
- Fes el que et dic. Ves-te'n! - No puc.
Ves! Escolta'm. Fes-me cas, per un cop.
No veus que ho faig per tu? Ens han pres molts anys.
Va, ves-te'n, ets lliure.
Deixa l'arma!
Deixa la teva arma!
...han disparat a algú...
Tirador! A cobert!
Tirador al tercer pis, allà!
Tirador a l'edifici del davant, hi pujo!
T'han vist, Alex. Estan pujant.
Deixa-ho, jo me n'ocupo.
Està carregat, no amartellat.
Merda.
No, no puc.
Respira i concentra't, Alex.
- No puc. - Concentra't.
Ves a l'habitació 14, té accés a la teulada.
Aviam, la 14.
AMBULÀNCIA
Vols un cafè?
Cafè?
Després de quatre anys, Alex? Un cafè?
Ni petons ni abraçades?
Cap "Que bé tornar-te a veure"?
"Perdona, no t'havia dit res perquè estava molt trista"?
Doncs això, estava massa trista.
T'he trucat molts cops.
Ja ho he vist.
- Jo també rebo trucades. - No fotis!
Deu ser un model de l'hòstia.
Vols un cafè?
He vingut perquè et necessito.
I perquè t'enyoro.
Anada i tornada al sol.
Un últim cop, t'ho juro.
Fa tres anys que no toco una arma.
No et contracto, cuca, només vull que m'acompanyis.
Si no t'agrada, te'n vas.
Si no em segueixes, et destrossaré les tomaqueres.
Em sap greu, no puc.
Doncs...
Què hi fem, aquí?
Com et dius?
Raoule, acabat en e.
Et mataré.
Ja ho sé.
Explica-m'ho tot.
Ara en parlem.
Perdona'm.
Raoule!
Vens, cuca?
Està molt bé, però us mataré.
De debò.
Vine, amor meu.
Ai, mare.
Petitona.
Va, explica-m'ho.
Vull una història.
- Una història? - Jo també.
Som-hi, va.
- Vull una història ben llarga, Raoule. - Doncs expliquem-la, va.
Ai, merda, m'he oblidat... He oblidat el text.
Petons!
Després... Ui, que riu.
Merda. No hi són. Espera.
Perdó! Merda, quin ensurt.
Se m'ha calat.
Perdó.
- Merda. - Ai, no riguis.
Però el...
Mira que ets... Merda.
Les salsitxes que toquen la teva amiga... Merda.
Les salsitxes toquen la teva amiga...
Les salsitxes toquen...
Les salsitxes que toca la teva amiga...
- Ho veieu, així? - Sí.
Sí, millor així.
No, no em surt.
...trobar gent que no em coneix.
- No era la frase, oi? - No.
- Ja no beus, tu? - És que em fa...
- Ja no beus, tu? - Perdó.
Ja no beus, tu? Quant fa que no?
Tranquil·la, cuca.
Ah, que està cagant... Entesos.
Energia!
27A... Merda.
27A/2 primera... segona presa.
27A/1 primera... segona presa.
Talleu.
Subtitulada per: Anaïs Mintenig