Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Oletko onnellinen siellä?
Onko sinulla yhteys johonkuhun?
Onko sydämesi särkynyt?
Ei hätää.
Tämä tarina ja nämä ohjelmat -
ovat ystäviäsi.
Tämä lahja sinulle -
on ystäväsi.
2004 ALOITTELIJOIDEN TAITOLUISTELUKILPAILUT, TOKIO
2009 ISU JUNIOREIDEN GRAND PRIX'N FINAALI, TOKIO
2010 ISU JUNIOREIDEN TAITOLUISTELUN MM-KISAT, HAAG
2012 ISU TAITOLUISTELUN MM-KISAT, NIZZA
2013 ISU TAITOLUISTELUN GRAND PRIX'N FINAALI, FUKUOKA
2014 SOTŠIN OLYMPIALAISET
2015 ISU TAITOLUISTELUN GRAND PRIX'N FINAALI, BARCELONA
2016 TAITOLUISTELUN GRAND PRIX'N FINAALI, MARSEILLE
2018 PYEONGCHANGIN OLYMPIALAISET
2019 ISU TAITOLUISTELUN MM-KISAT, SAITAMA
2020 TAITOLUISTELUN NELJÄN MAANOSAN MESTARUUSKILPAILUT, SOUL
2022 PEKINGIN OLYMPIALAISET
Ensimmäisenä huomasin maailman.
Minä hengitin.
"Mikä minä olen?"
Mutta minulla oli nimi.
Oli asioita, joista pidin.
Oli asioita, joita rakastin.
Halusin olla sellainen kuin asiat joita rakastin.
Mutta oli monia asioita, joita en voinut tehdä.
Mutta hitaasti mutta varmasti -
pystyin tekemään enemmän.
Ja joka kerta maailmasta tuli lämpimämpi.
Rakastin sitä maailmaa.
Siksi halusin tulla yhä lämpimämmäksi -
oppimalla tekemään enemmän.
Pystyin tekemään enemmän asioita.
Pidin siitä, että maailma lämpeni.
Se maailma oli täynnä ystävällisiä sanoja.
"Uskomatonta!
"Erinomaista!
"Hyvin meni!"
Eräänä päivänä löysin maailman lämpimimmän paikan.
Siitä tuli unelmani.
"Toteutuukohan se joskus?
"Se toteutuu varmasti lopulta."
Kuulin äänen päässäni.
"Miksi sanot noin?
"Koska haluat sen toteutuvan.
"Kyllä, haluan sen toteutuvan.
"Sitten se toteutuu.
"Koska et tykkää epäonnistumisesta."
Sen sanottuaan -
salaperäinen ääni päässäni katosi.
En ollut vieläkään huomannut monia tunteita -
ja elävien olentojen elämää ympärilläni.
Mutta rakastin luontoa,
joka paistattelee auringonvalossa saaden veden kimaltamaan.
Sitten eräänä päivänä huomasin jotain.
Vaikka ne olivat aina siellä,
tajusin, että ne olivat yhtäkkiä paljon isompia,
ja olin hieman kateellinen, koska ne kasvoivat helposti,
nähtävästi näkemättä paljon vaivaa.
Tein kovasti töitä.
Se ei ollut reilua.
Miksen pystynyt parempaan?
Ruoho puhui.
"Kun kasvan, puhkean kukkaan.
"Ja sitten maailmasta tulee lämpimämpi."
Sepä kiva.
Ruoholla ei näytä olevan vaikeaa.
Sen ei tarvitse yrittää kovasti.
Vaikka yritän kovasti.
"Miten voit saavuttaa unelmasi niin helposti?
"Minäkin haluan omani toteutuvan!
"Se johtuu auringosta!
"Saan siitä valtavasti energiaa!"
Vai että auringosta. Sepä hienoa.
Haluan olla kuin aurinko!
Haluan olla kuin aurinko, antaa kaikille energiaa -
ja tehdä maailmasta lämpimämmän!
Miksei aurinko ole aina kanssamme?
Yöllä on pimeää.
Vai niin. Kuun täytyy olla pahis.
Ajan sen pois.
"Hei, kuu!
"Miksi piilottelet aurinkoa?
"Rakastan ja vaalin aurinkoa.
"Mitä?
"Etkö piilota aurinkoa, koska halveksit sitä?
"Ei Auringostakaan aina saa energiaa.
"En voi loistaa yksin,
"mutta aurinko antaa minulle valoa.
"Siksi pystyn tähän."
Sateenkaari muodostui kuun ympärille.
Se oli niin kaunista.
Ja hyvin ohikiitävää.
Sydämeni täyttyi lämmöstä.
Silloin huomasin jotain.
Kuussa on paljon arpia.
Ne näyttävät kivuliailta ja tuskallisilta.
"Eikö sinuun satu?
"Miten jaksat yrittää?
"Kun yö koittaa,
"kaikki näkevät minut.
"Siinä ei ole mitään vaikeaa.
"Koska tällainen minä olen."
Olin ällikällä lyöty.
Halusin tulla vahvaksi ja vaikuttavaksi kuten Kuu.
Jälkeenpäin oli monia hetkiä, jotka olivat rankkoja ja surullisia -
ja saivat minut haluamaan lopettaa,
mutta jatkoin yrittämistä.
Mutta oli vielä paljon, mihin en pystynyt.
Minun olisi pitänyt tietää.
Mutta jatkan yrittämistä.
Minä onnistun.
Tuntui kuin olisin ollut ikuisesti jumissa pimeässä tunnelissa.
Mutta tunnelissa oli useita paikkoja, joista valo tuli sisään.
Aamu vaihtui yöksi,
taas aamuksi ja pian taas yöksi.
Jokainen päivä oli sellainen.
Kun kuljin tunnelin läpi, olin yksin.
Mutta se oli hyvä asia.
Minulla oli jotain, mitä vaalia!
Se oli välähdys unelmaa.
Se on minulle tärkeää.
Tartuin siihen ja jatkoin eteenpäin.
Lakkaamatta eteenpäin.
Eteenpäin!
Juoksin eteenpäin kaikilla voimillani.
Ennen kuin huomasinkaan,
jäljellä oli vain se, mitä vaalin.
Onko se yksinäistä?
Ei, se on hauskaa!
Aivan! Se on hauskaa!
Vaali sitä, mitä et halua menettää.
Purista sitä tiukasti äläkä koskaan päästä irti.
Koska sinulla on unelma, jonka haluat saavuttaa!
Koska se on vaikuttavaa!
Ja se olen minä!
Se olen minä!
Minä.
Minä…
Purskahdin itkuun.
Yhtäkkiä kaikki ympärilläni mureni.
Olin liian peloissani -
tehdäkseni mitään.
Kaikki ruohonkorret ja kukat katosivat.
Jossain vaiheessa aurinko oli poissa.
Kuukin oli poissa.
Oli pilkkopimeää.
Miksi?
En tiedä, mitä tapahtui.
Se loisti niin kirkkaasti aiemmin.
Elämiä oli niin paljon!
Miksi?
Minä kasvoin -
kaiken vaalimani mukana.
Valitsin vain sen, mikä on tärkeää, ja silti…
Minne ne menivät?
Miksi ne menivät pois?
Vaalin niitä, joten…
Miksi?
En tykkää olla yksin.
En uskonut olevani yksinäinen.
En uskonut olevani surullinen.
En uskonut, että yksinolo pelottaisi.
Purskahdin taas itkuun.
Kyyneliin, joita olin piilotellut koko tämän ajan.
Yritin parhaani.
Miksi ne menivät pois?
Se oli hyvin kylmä yö.
Vaalimani asian tilalla oli tyhjyys.
Kun jäin yksin,
taivaan valo -
loisti minulle tärkeille asioille.
"Ei hätää.
"Kaikki ovat täällä.
"Ne eivät ole poissa."
Se valo -
palautti elämän vaalimiini asioihin.
Ja sitten -
puut ja ruoho alkoivat taas kiiltää.
Tähtitaivas tarjosi valoa, jotta pystyin näkemään.
Kaiken vaalimani tilalla ei enää ollut tyhjyys.
Valo puhui minulle.
"On jotain, mitä vain sinä voit tehdä.
"Haluan nähdä sen."
Kiitos.
Päiväni vaalimani asian kanssa jatkuvat.
Yö vaihtui aamuksi.
Olin sumussa.
Mutta vähitellen -
taidan edistyä.
"Ei hätää.
"Sinä edistyt."
Tuuli puhaltaa kasvoilleni.
Se puhaltaa kovaa, mutta jotenkin ystävällisesti tulevaisuudesta.
Tuuli kertoo minulle jotain.
"Valitsemasi polku -
"on hyvin vaikea."
Mutta tiedän,
että en voi pysähtyä.
Vaikka olet vastatuuli,
olet kiltti.
Vaikka nyt on haastavaa,
lämmität kylmää päivää.
Teet kuumasta päivästä viileän.
Sekö sinä olet?
Tuuli puhalsi voimakkaasti.
Se näytti hymyilevän.
Siksi minua ei pelottanut.
Päätän kävellä kovaa tuulta kohti.
Se tuuli puhui minulle.
"Jatka tähän suuntaan.
"Unelmasi -
"toteutuu."
Ennen kuin huomasinkaan,
tuuli oli puhaltanut sumun pois.
Kukaan muu -
ei saavuta unelmaasi puolestasi.
Kaiken tämän ajan -
sinä olet valinnut, kuka olet.
Näen ilon kyyneleitä.
Miksi vuodatat niitä?
Seuraa kyyneleitäsi.
Mene etsimään.
Selvitä, mistä ne tulivat.
Olet taistellut paljon.
Olet tehnyt epämiellyttäviä asioita.
Olet kestänyt kaikenlaista.
Olet itkenyt paljon turhautuneena.
Jokainen päivä on ollut sinun valintasi.
Milloin satutin itseni näin?
Haavaan on muodostunut rupi.
Mutta -
se ei parane.
Sinä odottelit minua.
Ei hätää.
Unelmani on toteutunut.
Minusta on tullut vahva sinun ansiostasi.
On aika parantua.
Kiitos.
Kaikki,
kova työ -
ja valinnat -
ovat olleet tätä aikaa varten,
tätä hetkeä varten -
ja minua varten.
Mutta -
lennän vielä vähän.
Haluan kokeilla -
vielä vähän.
Koska tähän mennessä valitsemieni päivien aikana -
niin monet asiat ovat olleet kanssani:
ruoho, kukat,
Aurinko, Kuu,
elämät ja tähtien valo.
Haluan olla kaikkien kanssa vielä hetken.
Haluan olla yhdessä.
Jos toiveeni toteutuisi,
haluaisin lentää vielä vähän kaikkien kanssa.
Vielä vähän.
PEKINGIN OLYMPIALAISET
Tee parhaasi!
Hauskaa!
Onko hauskaa?
Eikö olekin hauskaa?
Sen täytyy olla hauskaa.
Eikö olekin?
Eikö sinulla olekin hauskaa?
Kyllä, minulla on hauskaa!
Sinä hymyilet.
Kuka sai sinut hymyilemään noin?
Kerro, kuka.
Kenelle sinä hymyilet? Kenelle?
Pystyn siihen! Teen parhaani!
Luuletko todella pystyväsi siihen?
Luuletko pystyväsi siihen?
Et tiedä.
Miksi luulet niin?
Koska jos en pysty siihen, mitä järkeä tässä on?
Koska minä olen sellainen, joka pystyy.
Jos en pysty siihen,
jatkan yrittämistä, kunnes pystyn!
Ymmärrän.
Olet varma, että pystyt siihen.
Mutta se ei ole totta.
Haluat vain pystyä siihen.
Jos et pysty siihen,
mitä järkeä on elää?
Kukaan ei tarvitse minua.
Nyt ymmärrän.
Milloin se oli?
Kun minusta oli hauska tehdä sitä, mistä pidän?
Mistä lähtien se ei enää riittänyt?
Milloin lakkasin pitämästä työstäni ja nauttimasta siitä?
Kärsin liikaa, ja se sekoitti pääni.
En halua ajatella mitään.
Kaikki on häiriötä.
Teen enemmän kuin voin.
Se ei lopu koskaan.
Teen asioita, joihin en pystynyt aiemmin.
Niin minä teen.
Minä aina -
ylitän itseni.
Vaikka yritän kovasti…
Vaikka laitoin kaiken peliin…
Kauanko kesti, että pääsin näin pitkälle?
Paljonko olen nähnyt vaivaa?
Minäkään en tiedä.
Mietit, mitä järkeä on elää, jos et pysty siihen.
Eikä kukaan tarvitse sinua.
Oletko todella sitä mieltä?
Minun on tehtävä se.
Minun on tehtävä se, kunnes pystyn.
Olen yksinkertaisesti voittanut pimeyden.
Kukaan ei auttanut minua.
Käytin vain aikaa ja ponnistelin fyysisesti ja henkisesti.
Käytin vain sydämeni ja mieleni energiaa.
Niin olen tehnyt -
päästäkseni näin pitkälle.
Ei ollut mitään kaunista.
Kärsin niin paljon,
niin paljon, niin paljon.
Kamppailen todella paljon.
Olen taistellut kohtaloa vastaan määrätietoisesti.
En halua satuttaa ketään.
En halua kenenkään loukkaantuvan.
En halua kenenkään menettävän sitä toivoa.
Haluan olla ihanteellinen minä.
Se on syy tulla vahvaksi.
Jotta voin olla oma itseni.
Ymmärtääkö kukaan, kuka olen?
Kukaan ei saa koskaan tietää.
Ei koskaan!
Olen väsynyt.
Olen väsynyt enkä voi enää liikkua.
En halua liikkua lainkaan.
Pystyt siihen. Älä luovuta.
Yritin jo parhaani.
Tein jo parhaani.
Haluan levätä.
Olen väsynyt.
Vaikka haluan levätä,
heikko sydämeni ja vahva ylpeyteni -
ovat aina tiellä.
Olet vahva.
Selviät mistä vain.
Ei ole mitään pelättävää.
Minua pelottaa.
En voi tehdä mitään.
Olen hyödytön.
Ja yksin.
Et ole yksin.
Käänny ympäri.
Kaikki odottavat.
En voi liikkua.
Minua pelottaa.
En voi tehdä mitään.
Tunnen sinut.
Mutta haluat toimittaa sen, vai mitä?
Et voi liikkua, mutta haluat, vai mitä?
Minä -
en voi.
Mutta -
tiedän kaiken.
Keneksi minua luulet?
Keneksi?
Olen sinä lämpimässä maailmassa. Olen sinä.
Lämpimässä maailmassa…
En voi olla tällainen.
En voi, koska olen hyödytön.
Minulla ei ole mitään.
Minulla on vain puutteita.
Kun toivoin sitä, mitä minulta puuttuu,
löysin jonkun, joka en ole minä.
Haluan tulla sellaiseksi.
Haluan, että minä ja kaikki muut -
haluavat minut -
ja näkevät, kuka todella olen.
Kurotan käteni sinua kohti.
Haluan olla sinä.
Saatan olla hyödytön,
mutta jos olisin kanssasi…
Teeskentelit sulkeneesi sydämesi kokonaan.
Teeskentelit vahvaa ja sanoit, ettet halua muiden ymmärtävän minua.
Melankoliassasi -
et halua mennä minnekään tai tehdä mitään.
"Miksi tuolla on ovi?"
Se on ovi, jonka pystytit.
Avaimenreikää ei ole.
Ovenkahva on rikki.
Siinä on nauloja,
ja se on hajoamassa,
mutta se, joka laittoi oven sinne,
olet sinä.
Et ole erityinen.
"Minä" en ole erityinen.
Olemme heikkoja ja hajoamassa.
Vaikka vetäisimme viimeisen henkosemme,
maailma jatkaa eteenpäin.
Kumpikaan meistä ei ole -
erityinen.
Miksi?
Koska jokainen ihminen on elämä.
Näemme maailman eri väreissä.
Näemme maailmamme yhdellä tavalla.
Jossain vaiheessa sinä ja minä -
alamme nähdä eri värejä.
Kun katson täältä,
olet lisännyt paljon värejä.
Siksi olet, kuka olet nyt.
Teit kovasti töitä sen eteen.
Mutta se on helppo tuhota.
Ja se on helppo tahrata.
Koska se on sinun värisi.
Koska olet huolehtinut itsestäsi,
vaikka olet läpimärkä kyynelistä,
näytät huonolta, satutit itsesi,
etkä voi muuta kuin piiloutua.
Koska sinä olet kallisarvoinen, ja se on totta.
Vaikka et huolehtisi itsestäsi…
"Pitäisin sinusta huolta.
"Kaikki on nyt hyvin.
"Mutta on jo aika."
Huudan kurkku käheänä.
Älä mene.
Älä katoa.
En tykkää olla yksin.
En satuta ketään.
Pysyn täydellisenä.
Olen minä, joka tekee sen oikein,
joten älä jätä minua yksin.
"On jo aika.
"On aika jättää hyvästit.
"Emme voi aina olla yhdessä.
"Mikään ei kestä ikuisesti.
"Koska olen unelmasi.
"Sinun on herättävä unestasi.
"Hyvästi."
Kahleet, jotka yhdistivät meidät,
on rikottu palasiksi.
Olen vapaa.
Mitähän tapahtuu,
kun kahleet murtuvat?
Mitään ei ole jäljellä.
Uni on ohi.
Minun on jatkettava katsomatta taakseni.
Minun on liikuttava eteenpäin,
jotta voin unohtaa.
Päätäni särkee.
Sydäntäni särkee.
Mikä juuri katosi?
Miksi se katosi?
Kyyneleet valuvat poskillani.
Se olin minä.
En voinut tehdä mitään.
Olin täysin -
yksin.
TUMMA, VESI, VALO, TUKI, LUISTELU,
LOISTE, AJATUS, TUNNE, PELKO, YKSIN,
VESI, SYDÄN, MAAILMA, KADOTA, SIELU, PUU,
TÄYNNÄ OLEVA TUNNE, LOISTE
Minun pitäisi olla yksin.
Pitäisi olla pilkkopimeää.
Sen olisi pitänyt loppua.
Mutta miksi niin kirkas valo loistaa?
Se on liian kirkas.
En voi katsoa sitä suoraan.
En ansaitse katsoa sitä.
Siitä huolimatta -
tähdet loistivat kirkkaina ylläni.
"Tee parhaasi.
"Kaikki hyvin."
Auringon valossa kylpenyt Kuukin loisti.
Sen arvokas valo näytti upealta.
Valo näytti minulle polun, jota pitkin kulkea.
Ota valo vastaan avosylin.
Polulla kukki kukkia.
Ne olivat elossa, seisoivat pystyssä.
"Olemme täällä."
Hieman kauempana Kuun polulla -
tuuli puhaltaa edestä.
Se tuuli -
oli lempeä ja lämmin.
"Tiedämme, keitä olette.
"Olette olleet tulossa tänne koko ajan."
Jossain vaiheessa en enää aistinut ketään teistä,
mutta siinä te olitte.
En ollut huomannut sitä.
Mutta -
olen -
yksin.
Yksin, vaikka mikä olisi.
Se, mitä vaalin, on päättynyt.
Se, mitä vaalin, on kadonnut.
Se, mitä vaalin, ei ole missään.
Tunsin, että voisin tehdä mitä vain, jos sinä olisit täällä.
Joka päivä oli kärsimystä.
Oli iloa.
Oli naurua, vihaa ja kyyneliä.
Oli yksinäisyyttä ja surua.
Mutta se, mitä vaalin,
oli aina vierelläni,
ja se vaikutti täysin luonnolliselta.
Yritin parhaani kaikessa.
Olinko aina yksin? En.
Valitsin olla yksin.
Mutta -
olimme aina yhdessä.
Vaalin sitä.
Mutta jossain vaiheessa -
lakkasin vaalimasta sitä.
Syytin sinua, toista minua,
kyvyttömyydestäni.
Annoin sinulle vain surua ja tuskaa.
En ollut ainoa, joka kärsi.
En ollut ainoa.
Oli tuskallista oli olla yksin.
Emme voineet kävellä yhdessä.
Halusin aina olla yhdessä.
Halusin olla yhdessä ikuisesti.
Minä -
olen yksin.
"Et ole yksin."
Taidan kuulla äänesi.
En anna sinun olla yksin.
Älä koskaan unohda.
Älä peittele yksinäisyyttäsi.
Tunnusta aina yksinäisyys sisälläsi.
Tunnen sinut, toisen minäni.
Olet aina vahva, mutta nyt ei enää tarvitse.
Itkeminen ei haittaa, koska se on rankkaa.
Huomasin, että kun jäin yksin,
ne eivät jättäneet minua rauhaan.
Ne ovat kaikki täällä.
Niitä on niin paljon.
Tähtien valo kirkastui -
ja niistä tuli yhtä.
Tiedän.
Hyväksyn sen avosylin.
"Et ole yksin.
"Olen palannut.
"Tervetuloa takaisin."
Unelmani -
on lahja kaikilta.
En tiedä,
mitä polullani on.
En tiedä,
mikä meitä odottaa siellä, minne olemme matkalla.
Mutta jatketaan matkaa.
Juostaan.
Matkalle toimittamaan lahjaa.
Vietätkö jokaisen päivän onnellisena?
Onko sinulla vaikeuksia?
Oletko yksin ja surullinen?
Paikalla ja ajalla ei ole väliä.
Kun olet väsynyt ja sydämesi on kuihtunut,
tule takaisin.
Tämä kamala tarina,
tämä upea tarina,
on aina täällä.
Tarina sinusta, menneestä,
ja tulevasta.
LOPPU
Hei, kaikki.
Mitä piditte GIFTistä?
Annoin kaikkeni.
Ja nyt vielä encorena -
esiinnyn vielä vähän.
Mutta ensin -
haluan esitellä ihmiset, jotka auttoivat luomaan -
tämän ICE STORY "GIFT" at Tokyo Domen.
Tokion filharmoninen orkesteri loi musiikin.
Pianisti, hra Kawada.
Maestro, hra Kurita.
Ja ihmiset, jotka lisäsivät näytökseen ihmisefektejä,
Elevenplayn tanssijat.
Ja tuolla puolella -
ovat GIFTin erikoisbändin jäsenet.
Ja -
GIFTin tuottaja ja ohjaaja,
hra Satoshi Takebe.
Antakaa hänelle aplodit.
Kiitos paljon.
-Ja… -Mitä?
-On toinenkin henkilö. -Mitä?
Joku, joka on treenannut yötä myöten päiväkausia -
ja luistellut kaikissa ohjelmissa tänään.
Yuzuru Hanyu.
Kiitos paljon.
Kiitos.
Tätä ei ollut…
Tätä ei ollut käsikirjoituksessa.
Aioin lähteä esiteltyäni sinut,
mutta esirippu ei noussut.
-Yllätit minut. -Eikä siinä kaikki.
Jään ja rekvisiitan valmistajat -
-tätä päivää varten. -Aivan.
-Ja nti Mikiko, joka ohjasi tämän show'n. -Aivan.
Ja kaikki työntekijät, jotka tekivät kovasti töitä -
tämän päivän ohjelman eteen.
Isot aplodit henkilökunnalle!
Kiitos paljon!
Takaisin sinulle, hra Takebe.
Hänen ponnistelujensa ja suorituksensa seuraaminen -
rohkaisi meitä suuresti.
Olen varma, että kaikki tuntevat samoin.
Hän oli todella inspiroiva.
Joten…
Hänen intohimonsa ja kiitollisuutemme avulla -
teimme laulun nimeltä "Gift".
Hanyun valmistautuessa seuraavaan esitykseensä -
kuunnelkaa tämä laulu, "Gift".
Kiitos.
Kiitos paljon!
Kiitos!
Kiitos paljon!
Kiitos paljon.
Kiitos paljon ihanasta musiikista.
Nti Mikiko ja muut ovat tuolla. Isot aplodit, kiitos!
Kiitos paljon upeasta ohjauksesta.
Ja kaikille, jotka tulivat tänne,
ja kaikille livestriimiä katsoville,
haluan sanoa, että tämä "GIFT" ei olisi ollut täydellinen ilman teitä.
Kiitos paljon!
Totta puhuen matka tänne oli hyvin rankka.
Minun piti harjoitella kovasti.
Monesti tuntui, että kaikki harjoittelu menisi hukkaan.
En ollut varma, pystyisinkö täyttämään odotuksenne.
Joskus se tuntui musertavalta.
Tämä päivä ei ehkä jää kenenkään sydämeen -
tai tee vaikutusta kehenkään.
Mutta onneksi pidin luistelusta.
Kiitos, että katsoitte tämän ohjelman tänään!
Toivon, että tämä päivä -
jättää jäljen elämäänne.
Toivon, että tämä päivä -
jää muistoihinne -
ja lohduttaa teitä, kun on vaikeaa.
Olkoon tämä päivä lohduttava muisto teille.
Kiitos paljon!
Pieni hetki.
Pyydän hiljaisuutta vain hetkeksi.
Yritän parhaani.
Kiitos paljon!
Tähän päättyy -
Yuzuru Hanyu ICE STORY 2023 "GIFT" at Tokyo Dome,
Sekkisein tukemana.
Älkää unohtako tavaroitanne lähtiessänne.
Huomio.
Seuratkaa ohjeita, kun poistutte.
Pysykää paikoillanne, kunnes kuulette ilmoituksen.
Kiitämme yhteistyöstä.
Kiitos, että tulitte tänään.
Pysykää paikoillanne!
Kiitos yhteistyöstä.
Noudattakaa ohjeita poistuessanne.
Pysykää paikoillanne.
Kiitos yhteistyöstänne.
Seuratkaa ohjeita, kun poistutte tapahtumapaikalta.
Pysykää paikoillanne.
Hyvää työtä!
Hyvää työtä.
Hyvin tehty!
Hyvää työtä!
Hyvin tehty!
Tämä on meiltä kaikilta!
Kiitos!
Hyvin tehty!
-Hyvin tehty! -Kiitos!
Se oli todella…
Se oli ensimmäinen jääshow Tokyo Domella.
Tätä edeltävällä kaudella,
kun pidin ensimmäisen jääshow'ni yksin, en ollut varma, pystyisinkö siihen.
Sellaista tämän show'n tekeminen oli.
Ohjelmieni yhdistävien esitysten tekeminen -
oli varmasti huolettavaa ja työlästä.
Olen kiitollinen kaikille tämän toteuttamisesta.
-Toivon… -Kiitos!
Löysin uusia mahdollisuuksia -
ja alueita, joilla kehittää itseäni.
Tunsin pystyväni paljon enempään.
Jos saan toisen tilaisuuden, toivon, että voimme tehdä yhteistyötä.
-Kiitos. -Kiitos.
Menen sitten haastatteluuni.
-Onnea matkaan! -Kiitos!
Kiitos paljon!
YUZURU HANYUN POHDINTAA ERITYISENÄ PÄIVÄNÄ
PÄIVÄ GIFTIN JÄLKEEN
Hei. Kiitos kutsusta.
Tarkensiko se kunnolla?
-Istu alas. -Kiitos.
Tällainen juttu.
Annoin todella kaikkeni.
Ajattelen: "Vihdoinkin se on ohi."
Sain paljon erilaisia reaktioita monilta ihmisiltä.
Tietenkin ihmiset, jotka ovat tukeneet minua pitkään,
antoivat paljon hyvää palautetta.
Mutta sain myös palautetta ihmisiltä,
jotka eivät olleet nähneet minun luistelevan.
Ihmiset eivät tulleet show'hun, koska he olivat kiinnostuneita minusta,
vaan katsomaan uudenlaista viihdettä Tokyo Domeen.
Heidän reaktionsa olivat erilaisia.
Fanien reaktiot menivät suunnilleen näin:
"Näin Yuzuru Hanyu on siis ajatellut.
"Näin Hanyu on tuntenut.
"Näin hän on siis tuntenut näinä hetkinä."
Mutta jotkut ei-luistelufanit eivät pitäneet tarinaa -
minun tarinanani vaan heidän omanaan.
Näiden reaktioiden näkeminen teki minut myös onnelliseksi.
Minulle "GIFT" on kuin unelma…
GIFTIN VIESTI
…jonka kaikki antoivat minulle.
Kaiken kaikkiaan viesti on,
että saan paljon tukea kaikilta -
ja asun heidän kanssaan.
Tämä pätee useimpiin ihmisiin.
Heidän ympärillään on paljon ihmisiä, jotka tukevat heitä.
Mutta tiedän varmasti, että on ihmisiä, jotka tuntevat olevansa yksin.
Minä mukaan lukien.
Joskus jopa mietin, mitä tapahtuisi,
jos en voisi enää luistella.
Halusin vain -
vakuuttaa ihmisille, jotka tuntevat olevansa yksin:
"Ei, sinulla on ystäviä."
Tämä tarina ja nämä ohjelmat -
ovat ystäviäsi.
Toivon, että -
tämä kirjoittamani tarina -
ja nämä ohjelmat -
rohkaisevat ihmisiä.
Tämä on lahjani kaikille.
Valmistelin sen toivoen,
että se antaisi ihmisille toivoa.
Ajattelin kertoa tämän tarinan,
koska minua ovat rohkaisseet erilaiset laulut ja sanat.
SYY TÄMÄN TARINAN KIRJOITTAMISEEN
Aina kun minulla oli vaikeaa,
sanojen voima pelasti minut eniten.
Sanat, jotka vuodatin ulos -
ja laulujen sanat -
auttoivat minua jatkamaan.
Kun kirjoitin tämän tarinan,
ajattelin, että se voisi rohkaista muita -
samalla tavalla kuin nämä laulut ovat rohkaisseet minua.
Aloin kerätä ideoitani.
Joskus kirjoitin ne paperille.
Kun en jaksanut tehdä edes sitä,
annoin ajatusteni purkautua ja äänitin ne.
Toisinaan tein muistiinpanoja puhelimellani.
Nämä sanat perustuvat ehdottomasti kokemuksiini.
Vuodatin nämä sanat -
auttaakseni itseäni ajattelemaan positiivisemmin.
Mutta ne eivät kuvasta vain kokemuksiani.
Kirjoitin tämän tarinan -
kuvitellen, että muutkin -
hautovat näitä tunteita sisällään.
Halusin tehdä tästä tarinasta -
jotain, mikä pysyisi muiden sydämissä.
Ohjelman ensimmäinen puolisko…
KOKONAISRAKENNE
Minua seuranneille ihmisille -
se kuvaa elämääni syntymästäni olympialaisiin -
ja matkaani Pekingin olympialaisiin.
Esittääkseni sen tarinan -
ilmaisin sen abstraktilla tavalla.
Kakkososassa on päinvastainen lähestymistapa.
Se on realistinen abstraktin sijaan.
Se keskittyy siihen, kuka olen -
ja kaivautuu syvälle itseeni.
Ensimmäisellä puoliskolla on fantasiaelementti.
Toinen puolisko perustuu todellisuuteen.
Halusin yhdistää nämä kaksi loppua varten.
Siihen tähtäsin tämän ohjelman esittelyssä.
Toinen puolisko kuvastaa minua paremmin.
Ensimmäinen ohjelma alkaa "Let's Go Crazyllä" -
ja päättyy "Let Me Entertain Youhun".
"Let Me" kertoo ihmisten viihdyttämisestä,
joten yritin tehdä sitä.
Mutta -
minulla oli epäilyksiä viihdyttäessäni ihmisiä.
Kuten: "Nautinko tästä todella?
"Pidän luistelusta, mutta pidänkö todella?"
Ajattelin, että näiden epäilysten ilmaiseminen -
ohjelman jälkeen -
voisi lisätä jotain erilaista tähän hauskaan ohjelmaan.
Joten sisällytin tämän tarinaan.
"Eikö olekin hauskaa? Kyllä, minulla on hauskaa."
Hauskaa!
Onko se hauskaa?
Eikö olekin hauskaa?
Kyllä, minulla on hauskaa!
Pystyn siihen! Teen parhaani!
Luuletko todella pystyväsi siihen?
Ymmärrän.
Olet varma, että pystyt siihen.
Mutta se ei ole totta.
Haluat vain esittää pystyväsi siihen.
Milloin se oli?
Kun minulla oli hauskaa tehdessäni sitä, mistä pidin?
Mistä lähtien se ei enää riittänyt?
Milloin lakkasin pitämästä työstäni ja nauttimasta siitä?
Kaikilla on varmasti kokemusta siitä,
että tekee työtään tai harrastustaan tottumuksesta.
Vaikka sen aloittaisi, koska pitää siitä.
Esimerkiksi, kun on paineita saavuttaa takaraja -
tai kun on allapäin,
jos joku kysyy, nautitko työstäsi,
ei aina voi vastata kyllä.
Minulle se on luistelu.
Joillekin se voi vaikuttaa isolta asialta.
Mutta kun sitä ajattelee, se ei eroa muiden elämästä.
Kaikilla on jotain, mistä he pitävät -
ja hetkiä, jolloin he miettivät, pitävätkö he siitä vai eivät,
ja hetkiä, jolloin heidän on muistutettava itseään siitä, että he pitävät.
Nämä ovat asioita, joita halusin ilmaista.
Joten -
tässä ohjelmassa oli kyse -
aiemmasta hauskuudesta ja nautinnosta.
Mutta halusin esittää kysymyksen.
"Onko tässä ohjelmassa kyse vain muiden viihdyttämisestä?"
Halusin aloittaa toisen osan näin.
Tämä oli päätavoitteeni.
Sitten tulee "Ashura-chan".
Tämä laulu on hauska ja nopeatempoinen,
mutta jos kuuntelee tarkkaan sanoja,
huomaa, ettei se ole kovin kevyt.
ASHURA-CHAN/ADO
Ajattelin, että tämä ohjelma -
tekisi suuren vaikutuksen moniin ihmisiin.
Minusta -
tämän laulun sanat tekevät suuren vaikutuksen.
Halusin sanojen saavan ihmiset sanomaan: "Hetkinen. Sanat eivät ole hauskat."
Siihen tähtäsin tätä ohjelmaa valmistellessani.
Halusin ilmaista hauskuutta,
mutta myös tunnetta siitä,
ettei kukaan ymmärrä.
Tunnetta siitä, että on suljettu -
läpinäkyvien lasiseinien taakse.
Ne ovat läpinäkyviä, joten yritän näyttää itseni.
Mutta samaan aikaan -
olen järkkymätön siitä,
etten lähde tästä huoneesta.
Se on epävarma mielentila.
Yritin ilmaista sitä.
Mutta luulen, että kaikki tuntevat samoin.
Loppujen lopuksi kukaan muu ei ymmärrä, miltä sinusta tuntuu.
On tunteita, joita ei voi pukea sanoiksi,
tai tunteita, joita ei voi myöntää itselleen.
Sen halusin ilmaista -
koreografian oudoilla liikkeillä.
Halusin ihmisten nauttivan hra Nerun sanoista -
ja nti Adon laulusta -
ja saada ihmiset tuntemaan eri asioita esitykseni kautta.
Nopeatempoisen tanssin ja dramaattisen lopun jälkeen -
ensimmäiset sanat, jotka kuulee, ovat:
"Olen väsynyt enkä jaksa enää liikkua."
Tehdessäni tätä ajattelin: "Mikä pudotus!"
Olen väsynyt.
Olen väsynyt enkä jaksa enää liikkua.
En halua liikkua lainkaan.
Pystyt siihen. Älä luovuta.
En voi tehdä mitään.
Tunnen sinut.
Keneksi minua luulet?
Keneksi?
Olen sinä lämpimässä maailmassa. Olen sinä.
Kun loin kaksi minääni,
halusin toisen minäni olevan unelman ruumiillistuma.
Yksi elämäni teema on ollut:
"Mikä on unelma?"
Olen miettinyt sitä paljon elämässäni.
Monet varmasti muistavat -
puhuneensa unelmistaan kotonaan,
päiväkodissa tai ala-asteella.
Unelmat kuten kakkukaupan avaaminen.
Minun tapauksessani halusin olla Ultraman.
Sellaisia unelmia.
Olen varma, että kaikilla on näitä ideoita,
mutta jossain vaiheessa -
ne unelmat vain jäävät toteutumatta.
Kun ihmiset kasvavat, he unohtavat sellaiset asiat.
He kai unohtavat ne,
koska niitä ei tarvita maailmassa elämiseen.
Mutta olen toteuttanut unelmaani paljon kauemmin kuin muut.
Tiedän, millaista on kohdata unelmansa.
Olen varma, että kaikilla on sellaisia unelmia.
Mutta he vain ohittivat ne.
Mutta kun elää elämäänsä ja siirtyy kohti jotain,
uskon, että unelmat ovat aina läsnä.
Unelmat antavat energiaa.
Vaikka nilkkaani sattuisi pahasti,
eikä harjoitteluni sujuisi sen takia hyvin,
ja vaikka kehoni ei pystyisi enää mihinkään,
sydämessäni minulla on aina unelmani onnistua neloisakselissa.
Se on unelma, joka sanoo: "Älä lannistu."
Se sanoo: "Voit jatkaa."
Halusin ilmaista sen tässä.
Uskon, että se on jokaisen sisällä.
He eivät vain katso sitä tai tunnusta sitä.
Mutta jos he kysyvät itseltään,
he saattavat huomata, että heillä on jotain sellaista.
Oopperan kummitus taitaa olla sisälläni.
Ja meissä kaikissa.
Sitä halusin ilmaista näillä sanoilla ja ohjelmilla.
OOPPERAN KUMMITUS
"Oopperan kummitus" -ohjelman teema on se,
että yhdellä henkilöllä voi olla monta puolta.
Jokaisen sisällä on Raoul ja Christine.
Sinulla on kaunis ääni -
ja kauniit kasvot, mutta säälittävä minä.
Uskon, että syvällä sisimmässään -
jokaisella on puoli, jota hän ei halua näyttää.
Ruma puoli, joka on rehellinen itselleen.
Tajusin, että ehkä totuudenmukainen minäni -
puhui sanoja, jotka vastasivat toista idealistista minääni.
Kun ajattelin tätä,
sain yhteyden itseeni, joka selosti tätä osaa GIFTissä.
Jopa ruma, hyödytön itseni -
voi sanoa asioita, jotka vetoavat "unelmaminääni".
Siksi uskon, että unelmat -
voivat antaa energiaa ja rohkaisua.
Sitä halusin ilmaista luistellessani "Oopperan kummitusta".
Oli myös asioita, joita saatoin tehdä, koska se ei ollut kilpailu.
Luistelin "Rondo capriccioson" juuri ennen tätä. Se oli vaikeaa.
Kun myöhemmin luistelin "Oopperan kummituksen",
kipu oli hyvin todellista ja vakuuttavaa.
Minulle tämä ohjelma liittyy vahvasti törmäykseeni Kiinan Cupissa.
Ja minusta tämä ohjelma liittyy kivuliaaseen luisteluun -
myös monien mielessä.
Osittain siksi olin sysännyt sen sivuun pitkäksi aikaa.
Mutta tiesin, että "Kummitus" oli täydellinen -
ilmaisemaan kärsivää puoltani,
joka oli tuskissaan eikä voinut liikkua.
Minusta saattoi tulla kummitus.
Siinä mielessä pystyin luistelemaan -
erittäin vakuuttavasti.
Kun luistelin "Oopperan kummituksen" tahtiin -
luistelin kuin olisin itse kummitus.
Minusta tuli kummitus ja hyvästelin Christinen.
Ohjelman lopussa puin naamioni -
ja esiinnyin kuin palaisin helvetin tulessa.
Mutta tällä kertaa -
olin joskus Christine,
joskus kummitus,
ja joskus Raoul.
Siitä tuli mielenkiintoinen "Kummituksen" roolisuoritus.
Se on mielenkiintoinen.
Kun kuulin, että ohjaaja Akira Kurosawa -
teki elokuvansa Shakespearen innoittamana -
se herätti minussa paljon kysymyksiä.
Shakespeare toi mieleeni Romeon ja Julian.
Romeon ja Julian ajatteleminen antoi minulle idean.
Jos kertoisin tarinan ensimmäisessä persoonassa, voisin ilmaista kaiken.
Mitä jos -
korvasin hahmot esineillä?
Esimerkiksi, mitä jos korvaan Romeon Kuulla,
ja Julian Auringolla?
Se voisi viedä tarinaa eteenpäin.
Jos kirjoittaisin tämän pikkulapsille, siitä voisi tulla hyvä kuvakirja.
Kun ajattelin näitä asioita, mieleeni tuli jotain.
Voisin ottaa rakkaustarinan -
ja vaihtaa hahmot minuun ja unelmaani,
tai minuun ja luisteluuni.
Koko tarinassa olisi järkeä.
Aivan kuten eri tarinat -
ovat eri ihmisten sisällä,
ajattelin, että voisin käyttää sisälläni olevia tarinoita -
ja tuoda ne jokaiseen ohjelmaani.
Ajattelin kovasti…
ENSIMMÄINEN TOKYO DOMEN JÄÄSHOW
…miten esittelisin luisteluni Tokyo Domella, kun harjoittelin sitä varten.
Vaikeinta Tokyo Domella esiintymisessä -
oli suuri etäisyys itseni ja yleisön välillä.
Yleisö ei ehkä edes näe minua luistelemassa.
Ja katto oli niin korkealla,
että tunsin lentäväni hyvin matalalla.
Kaikki oli niin epätavallista.
Kaikki liikkui niin suuressa mittakaavassa.
Minun piti hallita koko paikan ilmapiiriä.
Ajattelin, ettei olisi siistiä,
jos yleisö näkisi minut pienenä, liikkuvana täplänä.
Haasteena oli saada itseni näyttämään isolta.
Eikä siinä kaikki.
Minun piti saada liikkeeni näyttämään isoilta.
Siinä oli minun tekemiä koreografioita -
ja muiden tekemiä koreografioita.
Käytin myös vanhoja ohjelmia.
Muokkasin niitä esiintyessäni. Se oli vaikeaa.
Hyppäsin nelosia ja kolmoisakseleita -
ja hioin ilmettäni.
Olen tyytyväinen siihen, mitä sain aikaan.
Kun minulle tehtiin erilaisia visuaalisia tehosteita -
ja show'hun tehtiin erilaisia tehosteita,
nti Mikiko sanoi: "Olen itseni kovin kriitikko.
"Haluan ankarimman kriitikon katsovan tätä ja ajattelevan:
"'Tämä on virkistävää.'
"Tai: 'En ole koskaan nähnyt mitään tällaista.'"
Se todella herätti minut.
Esityksissäni -
en luo uusia ohjelmia joka kerta.
Jos jotain, taitoluistelu -
on enemmänkin jo olemassa olevan hiomista.
Ja kun tekee vain sellaista,
on helppo menettää raikkaus.
Kun pidin itseäni ankarimpana kriitikkona,
se sai minut haluamaan tuottaa asioita,
jotka pitävät minut raikkaana,
ja tekee ihmisiin vaikutuksen.
VIIMEISEN LAULUN AIKANA VIRRANNEET TUNTEET
Kiitos paljon!
SUIHEISEN/BACK NUMBER
Kiitos!
Kiitos paljon!
Ajattelin ensin lisätä ääninäyttelijän tai sanat "Suiheiseniin",
koska ajattelin, ettei ääneni tavoittaisi yleisöä.
"Suiheisen" on yksi lempikappaleistani ja pelastanut minut lukemattomia kertoja.
Ilmaisin itseäni tällä laululla -
ja lisäsin pari sanaa mikin kautta.
Vaikka ääneni kaikui eikä kuulostanut hyvältä Tokyo Domessa.
Halusin ainakin sanoa: "Onneksi pidin luistelusta."
Käytin mikkiä sen sanomiseen.
Tämä päivä ei ehkä jää kenenkään sydämeen -
tai tee vaikutusta kehenkään.
Onneksi pidin luistelusta.
Tämä osa oli täysin improvisoitu.
Tein kuten sydämeni johdatti minua.
Koreografia tuli sydämestäni.
Se teki vaikutuksen sen takia.
Kiitos, että katsoitte tämän ohjelman tänään!
Pystyin välittämään tunteeni sydämestäni -
tässä tilassa, olemuksellani ja luistimillani.
Pystyin käyttämään näitä asioita -
ilmaistakseni itseäni vapaasti.
Tämä oli lahjani kaikille.
Kiitos paljon!
Keksimme uuden taitoluistelutyylin.
Jotain sellaista kuin -
uusi viihdegenre nimeltä Yuzuru Hanyu.
Kaikki tekivät kovasti töitä tämän eteen,
ja minä tein töitä heidän kanssaan tämän eteen.
Totta puhuen en tiedä, miten jatkaa tästä.
Mutta minusta varmaan tuntuu tältä,
koska pystyimme antamaan kaikkemme tälle ohjelmalle.
Juuri nyt minusta tuntuu,
että olen antanut kaikkeni.
Käytin kehoni jokaista solua -
ja kulutin energiani viimeistä pisaraa myöten.
Tein kovasti töitä.
Hyvin tehty. Hyvää työtä.
Kuten sanoin tarinassani,
olen saanut liikaa lahjoja -
kaikilta elämäni aikana.
Haluan vaalia näitä lahjoja -
ja antaa puolestani lahjoja kaikille.
Toiveeni on, että -
kun sydäntä kylmää,
edes pieni osa ohjelmaani,
tai ripaus sanojani,
pätkä tuotannosta tai musiikista -
tai edes valotikun valo -
voisi tuoda lohtua heidän sydämiinsä.
-Kiitos paljon. -Kiitos.
Kiitos paljon.
Tunne siitä, että GIFT on takanapäin…
Tämä saavutuksen tunne saa minut tuntemaan oloni tyhjäksi.
Tekstitys: Niina Mahosenaho