Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tady, tady v mém srdci
se moje láska nikdy nezmění.
Tak neměj obavy, drahá,
moje láska nikdy neodezní.
Tady,
tady v mém srdci!
Hej! Děkuju vám!
Ještě jednu?
Ne? Dobře. Manželka je proti. Pardon.
- Bylo to dobrý? - Díky.
- Šlo to? - Pecka!
Jo!
- Fakt únavný. - Už stačilo.
- Promiň! - To byl vtip.
Pamatujete si na naši kámošku, která se málem stala herečkou?
Janice?
Janice Tidebilová!
A co třeba Asher Jobal?
Asher? Zase Jobal?
A co Sheila Na?
Však víš, je šílená.
Bože, to je tak laciný.
- Ale no tak. - A Ronald Amy?
- Ronal co? - Dej mi!
Vidíš? Taky je vtipná.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Ahoj! Jsme tvoje největší fanynky!
Můžeme se s tebou vyfotit?
- Jasně. - No teda!
- Udělám to. - Sedni si!
- Už stojím. - Tak si sedni!
- Prvně na můj. - Dobře.
Úsměv! Raz, dva...
- Je potrhlý. - Dobře.
- Potrhlý? Díky. Dobře. - Děkujeme!
- Díky. - Jasně.
Bože!
Co to potrhlý ksichtění?
Co to bylo? Vypadal jsi hloupě.
Mohl jsem za to? Přišly za mnou.
Jasně. Užíval sis to.
To nedělej. Moje zlato se naštve.
Uděláme si selfie.
- Ještě ji nemáme. - Jasně.
Zapni foťák.
- Připraveni? - Jdeme na to.
- Dobře. Nevyplazuj jazyk. - Jasně.
Raz, dva...
- Buďte potrhlí! - Potrhlá fotka!
- Tak jo. - Dobře.
Všechno nej k 39. narozkám, Shane!
- Všechno nej k 39. narozkám! - Tak to rozjedeme!
CESTA DO AUSTRÁLIE
Au, zlato!
Promiň.
- Počkej. - Pomalu. Opatrně.
Tady.
Bolí mě hlava. Už nikdy nebudu pít.
Vážně?
Všechno nejlepší.
Děkuju, zlato.
- Miluju tě. - Miluju tě!
Smrdíš.
- Táhne z tebe chlast. - Z tebe taky.
Z tebe víc, vypil jsi ho víc.
Pojď, osprchujeme se.
- Cože? - Sprchu.
- Vrať se po sprše. - No tak.
- Budeš nahoře. - Ježíši.
Jdeme. Uvidí nás Layla.
- Dobře. - No tak! Jdeme do sprchy.
Příště budeme pít míň.
- Au! - Promiň.
- Zvládneš to, zlato? - Ano.
Zvládneš mě?
- Zvládneš se vůbec osprchovat? - Ne.
- Vejdeme se tam? Raz... - Dva, tři.
ASISTENTKA CINDY
Ano, Cindy?
Pane Kristoffe. Režisér je tady. Kde jste?
Ano. Bry a já jsme na cestě.
Dobře. Uvidíme se!
Madam! Odneste mi prosím věci do auta.
- Dobře. - Otevřete prosím bránu.
Dobře, pane.
- Pane! Zapomněl jste si tašku. - Ano!
Jedu pozdě.
Ano, jo.
Dobře, jo. Tak jo.
To je ono, jo. Dobře.
Ahoj!
- Joshi! - Ahoj.
- Přijel jsi sám? - Ano, sám.
- Kde je Bryan? - Netuším. Nebere mi telefon.
Bože. Dobře, jdi do maskérny. A klid.
Akce!
Co jsem ti říkal?
Přestaň mi říkat „pane“.
Jak vám mám říkat, pane?
Udělej to znovu a políbím tě.
Jste blázínek, pane.
- Střih! Playback. - Dobře.
Postarejte se o herce.
Děkuju.
- Dobrý záběr. Hotová scéna. - Dobrý záběr.
Dáme si oběd.
Hele, nezajdeme na jídlo?
- Jasně. Můžeme? - Lidi, pauza na oběd.
Joshi, skončili jsme, ne? Půjdeme se najíst.
Jo, ale na další lokaci buďte včas.
- Jdeme. - Vezmu si kabelku.
Dobře.
Tupe.
Tu ne. Je to Delgadova holka.
Delgadova?
- Myslíš Delgada Mallse? - Jo. Je to holka Delgada Mallse.
Jen se najíme.
Ale neříkej, že jsem tě nevaroval, jo?
- O nic nejde. - Tak běž.
Máte tu bílošedá ložiska, Shane.
Může jít tumor nebo o něco jiného.
Může to být plicní absces.
K přesné diagnóze to bude chtít biopsii.
Odkážu vás na KHCH,
kardiovaskulární a hrudní chirurgii.
Co když je to tumor?
Kdy jste byla u onkologa naposledy?
ANNA PATRICIA GARCIAOVÁ ONKOLOŽKA
Před pěti lety.
Žádné další nádorové markery mi nenašli.
A s rakovinou prsu jsem nekašlala.
Nejdřív uděláme biopsii.
Zlato.
Vstala jsi brzy. Vzbudil tě můj budík?
Ne.
Co to je?
NÁRODNÍ ONKOLOGICKÝ ÚSTAV
Vrátila se.
Co si dáš k snídani?
Hot dogy, nebo slaninu?
No?
Hej.
Nejdřív si dej kafe.
Neboj, vyžádáme si další názor.
Už se stalo.
Kdy? Proč jsi nic neřekla? Šel bych s tebou.
Ne, to je dobrý.
Shane, proč jsi tak klidná?
Jistěže nejsem.
Ale co mám dělat? Zhroutit se? Brečet kvůli tomu?
Nechci. Jsem unavená.
Už jsme to překonali, ne?
- Slibuju, že to porazíme znovu. - Nechci.
Ještě jsme nesplatili všechny dluhy.
Tak si zase půjčím.
Je mi jedno, jestli se zadlužím.
To nechci.
Co chceš dělat?
Je toho tolik.
Chci toho stihnout tolik, ne chodit na chemošku a chřadnout.
A chci to stihnout, dokud můžu.
Shane, co to říkáš?
Čekáš, že tě nechám neléčit se?
- Promiň, pokud... - Promiň, ale je to moje tělo!
Rakovinu mám já!
Rozhodovat se budu sama.
Nechci.
Už se nechci léčit.
Promiň.
Tak prosím mé rozhodnutí pochop.
Dobře?
Prosím?
Hej...
Ví to tvoje máma?
Zatím si to necháme pro sebe.
Zlato.
No tak, přestaň brečet. To stačí.
Brečím, protože mi vystydlo kafe.
No tak, slz už bylo dost.
Kámo, proč dáváš výpověď?
Řekl nebo udělal jsem něco špatně?
To ty jsi nepřišel.
Pokud za sebe najdu náhradu, nebo i ty, dej vědět a zaučím ho.
Naučím ho všechno.
Na to ti kašlu.
Pořád se zlobíš?
Na další kolo už asi nemáte energii, pane.
Pane?
Věř mi.
Byl jsi moje dětská láska.
Sledovala jsem tě už v dětství.
Já to věděl.
Říkáš to jen proto, abych se cítil staře.
No dobře.
Co to sakra je?
Co?
Co to sakra je?
Ty děvko! Zbijte ho!
Tak proto jsi mi to nebrala.
Dost! Přestaň!
Ahoj.
Tak co má moje krásná ženuška... za lubem?
Co? Seznam toho, co chci stihnout.
„Dořešit detaily ohledně pohřbu.
Vybrat urnu. Probrat šatník.
Darovat oblečení. Darovat knihy.
Vyřešit finance. Splatit kreditku.
Dát seznam hesel manžílkovi.
Navštívit svou školu.
Ochutnat exotické jídlo. Vidět tučňáky.
Nechat si obarvit vlasy?
Zipline. Šnorchlování.
Koupání na Evu.“
No teda.
Nezkusíme to nejdřív?
Hej! Jsi zvrhlík.
„Paragliding.“
Ty to umíš?
Proč jsi to škrtla?
Víš, nepřijde mi to úplně možný.
Další položka je „poznat Ogieho Alcasida“?
Nikdy nevíš! Třeba ho někde potkám!
- Když to říkáš. - Říkám.
Co dál? „Objevovat nová místa.
Čekat s manžílkem na východ slunce.“
Jsi do mě úplně zblázněná.
Jsi tak samolibý.
A pana T. si sem nenapíšeš?
Ne.
Stejně je to nemožný.
Nemožný?
A Ogie Alcasid je možný?
Ogie Alcasid žije tady.
OTEVŘENO
Na Filipínách.
Zatímco pan T...
Nevím, kde žije.
Stejně ho tam napiš.
Kdo je to?
PRODUCENT JOSH
Josh.
Haló? Joshi?
Zdravím, Bryane. Ozval se ti Kristoff?
- Znáte Kristoffa? - Já jo.
- A Star. - Ano.
Jeho údajnou přítelkyni.
Bože! Zřejmě odešli spolu.
No a co? Kristoff je single.
Právě to je na tom tak šílený.
Kristoff jo, ale ta Star... Ježíši! Ukázalo se, že někoho má.
- Bohatýho podnikatele, který mu uřízl... - Co?
- To je šílený. Představ si to. - Takže Kristoff už nemá...
Přesně tak. Jak teď asi čůrá?
Je to šílený.
- Promiňte, pokoj 306? - Ano? Rovně a pak vlevo.
- Díky. - Za málo.
Je to jinde.
Doktor Asud na operační sál.
Je tu Kevin.
Shane,
Bryane.
Kevine.
Tupe,
ten tvůj projekt se Star se rozhodli odložit.
A říkám to nerad,
ale odvolali ti svou podporu.
Cože?
Vyhodí mě potom, co mě zbili?
To nic, Tupe.
Důležité je, aby ses uzdravil.
Shane má pravdu.
Zaměř se na uzdravení.
Shane, Bryane, už půjdu.
Nechám vás tu.
- Kevine - Díky, Kevine. Opatruj se.
Tak co se opravdu stalo?
Je to moje chyba.
Neměla jsem k ní chodit.
Přemohla mě nadrženost.
Brácho, je to úplně všude. Na netu je tisíc verzí.
Hele, péro mám pořád, jasný?
- Klidně ti ho ukážu. - Hej! To je nechutný!
Oba jste nechutní! Proč se díváš?
- Ježíši, jsem tady. - Podívej se. Proč je menší?
- Co? - Protože spí.
Nechutný.
- Sladký domove! - Vítejte zpět.
- Ahoj. - Zdravím.
Udělám to. Dám to do pračky. Ne, já sama!
Hej, nech to na ní. Tak vidíš.
Pořád spoléháš na ni. Zvládneš to sám.
- Hej, udělám to. - Nech to na mně.
Fajn.
Tupe, ty jsi to nedojedl?
Jaká škoda.
Tupe, dej si vodu.
Tady.
Tak proč jsi vlastně skončil?
Tak jo, poslouchej.
Mám rakovinu.
Opravdu?
Myslím to vážně.
Řekl jsem mu, že končit nemusí.
Počkat. Vrátila se ti rakovina, a přesto máte čas na nesmysly?
Jaký je plán? Kdy ti začíná chemoška?
Žádná nebude. Nebudu se léčit.
Nebudeš se léčit?
Mám to zopakovat? Jste stejní, proto jste kámoši.
A co chceš teda dělat?
Mám seznam toho, co si chci splnit.
Jaký seznam?
Brácho, tady je.
Děkuju.
Brácho, musíš mi pomoct.
Pomozme jí si všechno splnit.
Pak ji přesvědčím, aby nastoupila k léčbě.
Slibuju, že až se začne léčit, vrátím se do práce.
Pako.
Pomůžu ti, i když pro mě nebudeš pracovat.
A co na tom seznamu má?
ZOPAKOVAT SI SVATBU, ŘÍCT TO MÁMĚ, PAN T.
Kdo je pan T?
Její táta.
Hej!
Vy dva ještě nemáte dost? Půjdu si lehnout, jo?
Jasně. Tak si napusť vanu.
Začínáš nám vonět.
Blbečku! Proto tě zřídili.
Počkat, tady tučňáci nejsou.
Kam to jedeme?
Je to překvapení.
Překvapení? No tak. Kam?
- Kde to jsme? - No tak, přestaň předstírat.
Jako bys to tu neznala.
- Nevíš? - Trochu povědomé mi to tu je.
No tak!
Lhářko.
Takže fakt? Jedeme tam?
- Překvápko! - Překvápko!
Otevři si okýnko.
Jo!
Tohle mi chybělo.
Pozor na hlavu. Mohla bys...
O ni přijít!
Ty jo!
Konečně!
- Počkejte na mě! - Zůstaň!
Zlato, nezakopni!
- Dobré ráno. - Jsi dospělý! Kde máš mámu?
- Fajn, tak běžte. - Ne. No ty jo, podívej!
- Je to jako včera. - Chybělo mi to.
- Procházeli jsme se tady a... - Jsme tu zase.
A on taky.
Tohle, Tupe! Ještě jedno! Ano!
Tohle taky!
Tohle, Tupe!
- Jejda! - Dobrý postřeh.
- Dobrý? - Hej!
- No tak. Počkejte na mě! - Tak slez.
- Buď opatrný. - Počkejte!
Jak to tam asi vypadá teď?
Co je to tentokrát?
- Tak mi to řekni. - Tamhle.
Nedokážu to říct nahlas.
Tak jsem to vyřezal.
Něco opravdu vydrží navěky.
Jistěže to vydrží navěky.
Je to o dost tmavší.
- Na co koukáš? - Na tvůj krk.
Dobře, jdu na to!
- Někdo to retušoval. - Jo, to můžeme napravit.
Vybarvíme ta jména?
Co?
- Vtípek. - Jako za starých časů?
Ne, udělej si to sám.
- Pojď sem. - Ne, nemusíme.
Jako kdysi!
- Jako kdysi, no tak! - Ne!
- Proč? - Nechci. Jen vy.
Co? Jen pojď. No tak.
- Ne, mám rakovinu! - Dělej!
Tak dobře!
- Chyť ji! - Na rakovinu kašli, půjdu sama.
Dobře.
- Půjdu sama. Ježíši. - Sundej to, no tak.
Trvá vám to dlouho! Tohle máte za to!
Počkej, vždyť už jdu!
Ať není úplně mokrá. Ale jo, potřebuješ sprchu.
- Jste zlí! Mám rakovinu! - Stačí.
Hej! Mám rakovinu!
Teď jeho!
Hej, teď Tupeho!
Dost!
Dobře, stačí. Slibuju.
Tak už dost!
Shane! No ty jo!
- Co? - Vidím ti přes tričko.
- Hej, mluvíš o mý ženě. - Jo. A je mi to jedno.
- Tak ukaž ještě něco! - Jsi zlý!
Tehdy nám starosti dělaly jen domácí úkoly, zkoušky a projekty.
- Život byl tak bezstarostný, co? - To jo.
Shane a já jsme byli smutní, když jsi kvůli herectví odjel do Manily.
Ani jsi neodmaturoval.
Ježíši. Tak moc jsem brečela,
jen abychom se později sešli znovu.
Jaká škoda!
A ještě jsme neměli mobily.
Musel jsem vám volat v rámci meziměstských hovorů.
- Pořád bylo obsazeno. - Samozřejmě!
- Se Shane jsme si pořád volali. - To je tak nemoderní.
- Volali jsme si hodiny. - Hodiny, fakt! Byl jsi tak dramatický.
Jasně. „Dobře, ahoj. Tak to polož.“
- „Ne, polož to první.“ - „Ne, ty první.“
- „Tak na tři.“ - „Dobře.“
„Raz, dva, tři...
Proč pořád mluvíš?“
- Jak laciné. - Jak ohrané.
- Nedělal jsi to? - Ne.
No tak. Nedělal jsi to?
To není možné. Jsi...
- Zlobivý kluk. - Ano.
- Zlato? - Ano?
Nevidím hvězdy.
Však ony se ukážou. Pršelo, musíš si chvíli počkat.
Nevidím jedinou hvězdu.
Jedna je za tebou. Podívej.
- Co? - Vidíš?
Padlá hvězda.
Hej, já to slyšel!
- Jdeme na to. - Ty jo, kámo. Stanujete.
- Jídlo! - Už to je!
- Jo. - Ani jste mě nepozvali.
Mohli jsme kempovat v horách.
Tohle nebylo nutný.
Chtěli jsme jen pozorovat hvězdy a počkat na východ slunce.
- Netušila jsem, že Bryan postaví stan. - Je to zábava.
Nezeptáš se, proč tu jsem?
Tak proč tu jsi? Ani jsme tě nepozvali.
Jsi tu pátý kolo u vozu.
Jsou před tvým domem paparazzi?
Jau, to docela bolelo.
Mám pro vás překvapení!
- Přek... - Překvapení.
Co to je?
POTVRZENÍ REZERVACE
- Co to je? - Pořád čtete?
Vím, že je to letenka. Ale proč?
Poletíme do Tasmánie!
Kde to je?
V Austrálii.
Co tam budeme dělat?
Chci vidět tasmánského čerta.
Navíc jsi říkala, že chceš objevovat nová místa.
To je ono!
A taky bych si měl odpočinout.
Chci, abyste letěli se mnou.
Chápu.
A nebojte.
Všechno je zaplacené.
Ne, Tupe. To nemůžu přijmout. Je to škoda peněz. Ne, leť sám.
Ale zlato, víš,
že v Austrálii žije ten nejmenší tučňák?
- Víš, jak se jmenuje? - Jak?
Tučňák nejmenší.
Něco jsme si zjistili!
„Zjistili“? Takže jste to plánovali?
- Ano. - Jsi takový...
Vy oba.
Jen si stěžuješ.
Tak chceš vidět ty tučňáky?
Chci.
- Tak vidíš! - Dobře.
Volá mi máma!
Ahoj, mami!
- Ahoj, holčičko. Už tam jste? - Ano!
Už jsme tady! Taková nádhera! A podívej.
Luxus, co? Tupe si půjčil obytňák.
Teda! Je tam tak krásně.
Příště ať Tupe vezme i mě!
Jsem jeho oblíbená tetička, ne?
Dobře, počkej.
Tupe, máma ti něco vzkazuje. On teď řídí, mami.
Teto, mám tě rád!
- Tupe, co já? - Chce jet taky.
Vezmu tě příště.
- Tak jo. - Tady je Bryan.
- Zdravím! - Ahoj, Bryane. Mám tě ráda.
- Musím končit. - Buď opatrná.
- Ať nezakopnu. - Nespadni.
- Tak díky. - Magnet?
- Magnet. - Díky.
- Je to drahé? - Ne, stojí to pět dolarů.
Hele! Tučňáky máš rád spíš ty.
Jdeme.
Kde se najíme? Je tu něco?
- Jo. - Ať je to fajnový.
- Teda! - Vidíš? Je to boháč.
- Vždyť mě znáte. - Je bohatý.
- Díky. - Dobře.
- Tady. - Tak jo.
- Jo! - Dobře.
Mňam, mňam!
Dej si tohle.
Paráda!
- Je to čerstvé? - Jo.
- Zlato. - Jo?
Je to horký!
Tučňáky máš rád ty.
Já to věděla.
Tučňáky mám rád kvůli tobě.
Co? Ne!
Oblíbila jsem si je, protože když jsi mi psal milostné dopisy,
kreslil jsi je po stranách.
Snažil jsem se být roztomilý.
Vážně?
Protože když si tučňák najde družku,
je to na celý život.
Jsou spolu navždy.
- Jo? - Ano.
Nemáš je moc rád? Ale víš o nich zajímavosti, co?
- Jo, rád je má on. - Jen kvůli tobě.
Ne, já je mám ráda, protože je máš rád ty.
Ne, já je mám rád kvůli tobě.
Kreslil jsi je, tak jsem myslela, že je máš rád.
ZDRAVÍME, VÍTEJTE
Jak roztomilý!
Chudáček. Proč je to čert, když tak nevypadá?
- Jo. Jsou roztomilí, že? - Strašně!
- A kouzelní. - Můžeš si sáhnout.
- Můžu si ho pohladit? - Chceš?
- Zeptáme se. - A ty chceš?
Může si ho pohladit?
Jo. Jen do toho. Pojďte ke mně blíž.
- Vážně? - V pořádku.
Tupe!
No ty jo! Kdo by to byl řekl?
Trávívali jsme čas u řeky a teď...
Podívejte se na nás!
Znáte to rčení?
„Důležitý není cíl, ale cesta"?
Pro mě osobně jsou životní zkušenosti k ničemu.
Když neskončíš tam, kde chceš být.
Všichni máme cíle.
Všichni chceme něco dělat
a někým být.
Životem jen tak neproplouváme.
Záleží jen na cíli.
- To mělo hloubku. - Má pravdu.
Pro mě je důležitá ta cesta.
Protože na ní dospíváme.
Na ní se učíme.
Někdy se ti cíl změní. Záleží, kam tě cesta zavede.
Podle mě dospějeme na cestě životem.
Co ty, Shane?
Cesta, nebo cíl?
Pro mě?
Důležité je, kdo je s tebou.
- Ty jo! - Ty jo!
Ty jsi ale vlezdoprdelka.
- A tím jsi myslela i mě? - Samozřejmě.
Jo!
Jste moc vysocí.
Páni, já jsem vysoký?
Klid. Přestaň se naparovat, než...
Teď se držte vy dva.
- Bryi, takže? - Co?
- Počkejte. - Budeš řídit.
- Co? - Mám? Jsi unavený?
Jsem unavený. Teď bys mohl řídit ty.
Co?
Fajn, budu řídit.
- Ne, já. - Určitě?
- Ano. - A dost už, řídit budu já.
- Ne, já! - Ne, my.
- Řídit budu já! - Ne, řídit budeme my.
Chci to zkusit.
- Hej, počkej! - Hej!
Ale ne.
Řídit bude ona.
- Sedím vedle. - Hodně štěstí.
Dobře? Mám nastartovat?
Počkat. Ty víš, kam jedeme?
- Ne tak rychle, zlato. - Klid, to zvládnu.
Takový hluk.
Jo.
- Tohle je moje. - Tady.
Jsem v pohodě i bez signálu.
- Nemáš signál? - Jsem s vámi, takže...
- Zlato. - Ano?
- Na, ochutnej tohle. - Co je to?
Klokaní maso různých druhů.
- Hej! - Ty jo!
- No tak. - Klokaní.
Nechci.
Proč? Máš to na seznamu. Chceš ochutnat něco exotického.
- Už ne. - Tak jen kousek klokánka.
- Jak chutná? - Netuším.
- To je moc velké! - Je to velké.
- Otevři pusinku. - Je to velké, zmenši to.
- Je to moc velké! - Nedělej cavyky.
- Nebuď taková fajnovka. - Začíná to být osobní.
Nakrájej to na menší kousky.
- Tady. - Chci jen ochutnat.
- Co je to tentokrát? - Kouří se z něj.
To je ono. Otevři.
No vidíš.
- Ujde to. - Vidíš?
To je od tebe moc milé.
- Teď zkus tohle. - Mňam.
- Velký klokan. - Nechci to.
- No tak. - Ne, fakt ne.
- Dej si. - Bylo to dobrý.
Víte co?
Je to fajn, ne?
- Tohle smrdí. - Stihli jsme toho hodně.
Je dobře, že máš rakovinu.
- Jsi blázen! - Pako!
Víte,
něco mi teď došlo.
Proč lidé pořád odkládají to, co chtějí v životě stihnout?
Proč to prostě neudělají? Seznam přání by měl mít každý.
Proč si ho neuděláte taky?
No tak!
- Ne. - No tak. Do toho mě netahej.
- Sněz si svoje jídlo. - Ne! Něco vám řeknu.
V dospělosti už nemáme čas nikdo.
Najednou nám záleží jen na přežití.
Přestali jsme snít a užívat si.
Jak se to říká?
„Přežívat neznamená žít.”
Někde jsem to četla.
- V angličtině? - Za večer to máte sepsaný.
Zapište si to, co chcete dokázat a zkusit,
s čím chcete experimentovat,
prostě všechno, co vás učiní šťastnými.
A pak to všechno udělejte.
Nečekejte, až na to nebudete mít čas.
Co to má být?
Snažíš se nás povzbudit, nebo vyděsit?
Řekla jsi toho dost.
Nesnažím se vás vyděsit.
A nemusí to být velkolepé.
Můžou to být maličkosti, které vás potěší a udělají vám radost.
Třeba zavolat babičce.
Nebo se spojit s dávnými přáteli.
Nebo se omluvit lidem, které jste urazili,
lidem, kterým jste ublížili,
a holkám, které jste využili.
- Hej! - Podobné maličkosti. Jo?
Užívat si života je takhle prosté.
Nemusíte být nemocní nebo umírat, abyste žili smysluplně.
Užívejme si života na zemi, kluci.
Víš ty co? Jedno přání mám.
Jedno moje přání se týká tebe.
- Mě? - Jo.
Chci tě vidět tancovat a natočit to.
Trhni si, Tupe.
Do toho mě netahej. Proč mi to děláš?
No tak, povzbuzovala jsi nás, a teď...
- Má to na seznamu. - Máš to na seznamu, jo?
- Ano. - Splň mu to.
- Zatancuj. - Máš to na seznamu, jo?
- Udělej to. - Nepleť se do toho. Jste tak...
Vážně mě máš na seznamu?
- Kde mám tancovat? - Přímo tady.
- Tady? - Jo, tady.
Dobře. Posunu se, abych ti nestínil. Vidíš?
- Dobře. - Zatancuj mi. No tak.
Hej!
Ano!
- Podívej. - Tancuj na svůj věk.
Vždyť jo. Co tohle?
- A co tohle? - To je ono!
- Jo! - To je ono, sundej si to!
- Hej, nikomu to neukazuj! - Bryi, připoj se k ní.
- No tak, tancuj se mnou. - Co? Já?
- Tupe, nech si to pro sebe. - Bude z toho hit?
- Jistě. - Proč by to zveřejňoval?
- Hej, vzpomeň si... - Co? Ten tanec?
- No tak! Pět, šest, sedm, osm. - Dobře.
To je ono! Ukažte mi víc. Jo! To je ono!
- To je ono. Jo! - Ano!
- To je ono! - Viděli jste to?
- Máš to? - Jo, bylo to dobrý.
Moje koleno! Jste takoví...
Místo toho uděláme tohle.
Jak sladké.
- Jsi tak milý. - Ty snad žárlíš?
- No tak, připoj se. - Pojď sem.
Jupí!
- Proč jsme jako klokani? - Tancujme jako Tupe.
To jsi dělal se Star?
Ty jsi fakt vůl.
- Takže jo. - Promiň, brácho.
SOCHA TUČŇÁKA
Jsme blízko.
Je tam?
Ano.
Kde je ten tučňák? Je jen...
Je tu hodně tučňáků. Vidíš? Malba. A socha. Je obrovská!
Ale no tak. Přijeli jsme se sem podívat na maskota v kostýmu tučňáka?
Je výjimečný. Je hodný.
- Podívej se na něj. - Mám dokonce maskota, jo?
Ten maskot už tu byl. Má kostým, vyfotím tě.
- Tak dobře. - Fajn.
- Tohle chci na pozadí. - Dobrá.
Ahoj!
Pozdravila. Teď fotku.
- Dobře, teď ho obejmi. - Je tak velký!
- Co? Jo. - Je obrovský.
- Hotovo. Dobře. - Jupí. Díky!
- Skvělý. - Jdeme. Dobrý.
- Moment. - Vyfotíme se s ním všichni.
Proč? Já nechci.
Takže já musím, ale ty ne, jo?
- Jdeme! - Ne, ještě jednou ty.
- Všichni a pak jen já. - Jen ty.
- Co? Já už fotku mám. - Ještě jednu. Jdi.
Tati...
Zlato...
Tati...
Dobrá práce.
Zlato...
- Zlato, jak jsi tátu našel? - Co?
- Jsem slavný. Mám spoustu konexí. - Teda!
Tak jsem pana T. našel.
Vážně? Jak jsi to udělal?
Slyšel jsem, co se ti stalo.
Jak jsi na tom?
Prý tě tam dole zkrátili.
To není pravda.
Ale já to slyšel.
No teda! Přijel jsi až sem, a přesto tě zajímají drby.
Víš, během videohovoru se nejdřív zeptal na tohle.
Na Tupeho?
- Ne na mě, tati? - Ani tě neznal.
„Kdo je Shane?”
Dobře, jdeme na to.
- Tady. - Můžete se rozdělit.
Holčičko, strašně jsi vyrostla.
Tati, nevyrostla, zestárla jsem.
Pořád nemůžu uvěřit, že jsi tady.
Ani já ne.
Už jsem v to ani nedoufala.
Od té doby jsme o tobě vůbec nevěděli.
Naposledy jsme spolu byli,
když jsi dokončila základku.
S tvou matkou jsme na to pódium museli vyjít tolikrát,
protože jsi získala tolik ocenění.
- Víš, tati... - Ano?
Tehdy jsem tě viděla naposledy.
Promiň, holčičko.
Nemusíš se omlouvat, tati.
Máma mi řekla, co se stalo.
Že chtěla, abys odešel.
Nejdřív jsem byla naštvaná. Nechápala jsem to.
Myslela jsem si, že je sobecká, že myslí jen na sebe.
To ji nenapadlo, že potřebuju otce?
Ale nakonec jsem pochopila,
že se rozhodla pro dobro nás obou.
Jenže víš co, tati?
Nikdy o tobě neřekla křivého slova.
Proto jsem se na tebe nikdy nezlobila.
Tvoje máma je laskavý člověk.
Proto ji nechci ranit.
Ale rozhodl ses správně, tati.
Musel jsi chránit svou první rodinu.
Rozumím tomu. Slibuju.
Shane a její táta spí v obytňáku.
- Co si dáš? - To, co ty.
Whisky, prosím.
Překvapil jsi mě, že jsi pana T. našel.
Díky.
Já jsem rád, že můžu být u toho, jak si Shane plná svoje přání.
Konečně dělám něco, co má smysl.
Skoro to vypadá, jako bys nic nedělal.
A co vlastně dělám?
Jen se tvářím roztomile a flirtuju.
Jsem marnivý.
Přispívám tím něčím společnosti?
Přispíváš?
Pro tebe je to možná nedůležité,
ale lidé, kteří se vrátí domů z práce
a jsou unavení nebo smutní,
kteří se jen chtějí zašít u televize,
smát se, pobavit se,
nebo starší lidé, kteří jsou sami
a kteří sledují filmy,
aby viděli různé postavy, které ztvárňuješ,
to zažívají díky tobě. Není to důležité?
Myslíš?
Ano. S hudbou je to stejné.
Když jsme někdy smutní,
máme oblíbenou kapelu,
oblíbené písničky.
Zpěváky neznáme, ale posloucháme je, tak to prostě je.
Ale chtěl bych dělat něco jiného.
Jako bych pořád dělal to samé.
Samozřejmě,
že chci cenu pro nejlepšího herce.
Tak vystup ze své komfortní zóny.
- Pořád mi dávají stejné role. - Tak se ozvi.
Požaduj od producentů něco jiného.
Můžou si myslet, že chceš jen bezpečné role.
Tak jim řekni, že chceš hrát padoucha.
Nebo třeba menší roli.
Můžeš mít menší roli, ale zároveň být nezapomenutelný.
Já nevím.
Chci dělat něco jiného.
Ale jsem blb.
A taky mám strach.
Hlavně nevím, jestli se dokážu vrátit.
Vrátíš se.
To vím určitě.
Vím, že to dokážeš.
Nejen proto, že jsi můj kamarád,
ale i proto, že v tebe věřím.
Protože jsi skvělý.
A to je pravda.
Díky, brácho.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
Hurá!
- Jsme tady! - Jsme tady.
Dobře. Zlato, jsi připravena?
- Jupí! - Jsme tady.
Vidíš? „V noci vám tučňáci mohou zalézt pod automobily.“
- Tamhle? - Jo.
- Kde počkáme? - Vidíte?
- Tamhle na konci. - Půjdeme tam?
S Tupem jsme to četli. Tudy.
- Jdeme. - Vidíš? „Tučňáci nejmenší.” Vítejte!
- Tučňáci nejmenší! - Tak jdeme!
Je to tady, zlato. Konečně uvidíš tučňáky.
Ano, tentokrát pravé, žádné maskoty.
- Tati, už jsi tu byl? - Co?
Ne, jsem tu prvně. Ale je to tu krásné.
K setkávání jako dělané.
- Sedni si sem. - Bryan vypadá nadšeněji.
No jistě. Vidíš něco?
Hej, nejdřív vyfoť mě.
- Jsi můj šéf? - Tady.
- Dobře, tady. - A tady.
- Tati? Hned se vrátím. Odpočívej. - Jo.
Další.
- Užij si to tu. - Ano, tati.
- To je ono. - Dobře.
Tady jsou.
Tamhle!
Ty jo!
Tak zakřič!
Tati, vezmu to.
- Chcete pomoct? - Ne, dobrý.
Jsi silák.
BEACHWAY RESTAURACE – MOTEL – AKCE
- Táta je ve dvojce, ne? - Jo.
- A ty? - Číslo dva.
Vydat se někam daleko je fajn, ne?
Dobije ti to baterky.
Nakopne tě to, všechno pak vidíš jinak.
Doufám,
že to za rok zopakujeme.
Myslíš, že tu za rok
Shane pořád ještě bude?
Dám to sem.
Víš, holčičko,
když jsme sem jeli,
ani jsem se nehnul, protože jsem tě nechtěl vzbudit.
Tati, chrápala jsem?
Ne. A i kdybys...
trochu chrápala,
neprobudil bych tě.
Protože jsi poprvé pod dlouhé době usnula na mně.
Je to dobrý muž.
Tvůj manžel.
A taky fešák.
Jste spolu už od dětství.
Tak proč ještě nemáte děti?
Říkávali jsme,
že nejdřív musíme našetřit.
Pak mi našli rakovinu.
Během chemoterapie jsem nemohla otěhotnět.
A po ukončení léčby
jsme se pokoušeli marně.
Pokud je to vůle Boží...
stane se to.
- Jo. - A z Tupeho vyrostl dobrý muž.
Myslel jsem si,
že to bude arogantní sukničkář.
To se sukničkářem jsi trefil.
- Jo? - Ale i to, že je dobrý.
Je to dobrý muž.
- Vážně? Tupe? - Ano.
Moc nám pomohl. Mně i Bryanovi byl velkou oporou.
A moje léčba?
Zaplatil ji.
Bryanovi dokonce sehnal práci.
A když jsme se s Bryanem pohádali, spala jsem u Tupeho.
Taky ti pomáhá s tím seznamem.
Opravdu doufám...
že si všechno splníš.
Abys mohla začít s léčbou.
Vlastně se mě ptali,
jestli tu neznám dobrého onkologa.
Problém je, že žádného neznám.
Co se děje, zlato?
Je pravda, že pro mě hledáte doktora a nemocnici?
Nechci se hádat.
- Shane. - Zůstaň tady.
Zlato.
Co to děláš?
Už jsme o tom mluvili. Rozhodla jsem se léčbu nepodstoupit.
Kdo si myslíte, že jste?
Víš, kdo jsme?
Tvůj kamarád a manžel.
Bryi.
Co sis myslela?
Že tě nechám odejít,
aniž bys to zkusila? Že to nezkusím?
- Že počkám, až umřeš? - Bryane.
Když jsi onemocněla poprvé,
byl jsem po tvém boku, ne?
Byl jsem s tebou, ne?
Flámoval jsem a užíval si?
I já to měl těžký.
- Proto už to podstoupit nechci. - To chceš ty.
Sobecky chceš mít poslední slovo!
Jsem sobecká?
Říkal jsi, že i ty jsi to měl těžký.
Ano, měl!
Ale nevzdal jsem to. Vzdát to s tebou mě nikdy nenapadlo.
Tak proč teď vzdáváš se mnou?
Shane, pomyslela jsi někdy na mě? Co se mnou bude, až tu nebudeš?
Není to vůči mně trochu nefér?
Vždyť už jsem rakovinu porazila.
Co mám jako dělat?
Mám zase bojovat?
Mám si tím projít znovu?
Ano!
Projdeme si tím spolu.
Chci, aby ses začala léčit.
A pokud se začnu léčit, uzdravím se?
- To nevíme. - Přesně!
Nezjistíme to, když to nezkusíme.
Bryi, ty to nechápeš?
Že se mi rakovina prsu dostala do plic?
Že se rozšířila?
A jak víme, že to zvládnu?
Proto to stojí za zkoušku, ne?
Víš, že se onkologičtí pacienti dožívají dalších pěti až deseti let?
Strávil bych s tebou dalších pět až deset let.
To tě nenapadlo?
Nemůžeš mi dát ani tolik?
Bryi.
Bryane.
Shane.
Chceme, aby ses uzdravila...
protože tě máme rádi.
Tati, proč jsi tu sám?
Kde jsou Tupe a Bryan?
Co? Říkali, že se půjdou projít.
A já jim řekl, ať nespěchají.
Abychom mohli být sami.
Tak počkat.
Nějak ses vyšňořil.
- Vážně? - Jo.
No samozřejmě.
Jsem tu s tebou. Musím vypadat dobře.
- Shane. - Ano?
Jsem vděčný, že můžu být s tebou.
Víš, tati...
pro mě je to splněný sen.
A vycházíme spolu.
Máma je v pohodě,
já jsem v pohodě, my jsme v pohodě.
Ty jsi v pohodě. My všichni.
Shane.
Díky, že mě máš ráda.
Navzdory všem... mým nedostatkům.
- Pojď. - Co?
Pojďme se projít.
Tati, co tu děláme?
Jen se chci zastavit a poděkovat.
Shane...
Omlouvám se.
Že jsem u toho nebyl poprvé.
Že jsem to neudělal poprvé.
Omlouvám se.
Kdybych dostal šanci
jít do toho znovu...
a předem věděl, že se stane tohle...
neváhal bych.
I kdyby mi Bůh dal
pět let
pět měsíců...
pět týdnů nebo pět minut,
neváhal bych.
V každé chvíli s tebou navíc
se o tebe budu starat...
a milovat tě.
I když to bolí,
i když vím, že to bude bolet...
tak je to v pořádku.
Bude to stát za to.
Všechna ta bolest, protože budu s tebou.
Jsi jediný,
koho budu kdy milovat
navždy.
Ať už máme času sebevíc, nebo sebemíň...
naše společné chvíle bych nevyměnila
za nic na světě.
I když se každý den hádáme...
vybrala bych si tě znovu.
Jedním z největších darů mého života
je tvoje láska.
Strašně moc tě miluju, Bryane.
Miluju tě.
Za včerejšek se omlouvám.
Teď se vyfotíme.
Raz, dva...
Raz, dva... Ještě jednou.
- To je hodně slz. - Já vím.
Tupe.
Díky, že jsi mě našel.
Bryane, děkuji ti za to,
že miluješ mou dceru.
- Teď ji nechám s vámi. - Spolehni se.
Shane, budu se modlit k Bohu,
ať se teď nevidíme naposled.
Uzdrav se, ano?
Ano, tati.
Ještě jednou díky.
Tati.
Děkuju.
To zvládnu.
- Je ve tvých rukách. - Jo.
Děkuju.
Shane, dceruško.
Ano, tati?
Mám tě rád třikrát denně.
- Já tebe taky, tati. Ahoj. - Ahoj.
Dobře.
To zvládneš.
Díky, Tasmánie.
Díky, Austrálie!
Jen Austrálie?
Chci poděkovat vám oběma.
Já taky.
Díky, zlato.
A díky, Tupe.
Děkuju, zlato.
Vážně, moc vám děkuju.
Jste poslední dva muži v mém životě.
Co blbneš, Shane?
Jako by ses loučila. Přestaň.
Ne.
Neustále mě podporujete.
Tímhle výletem jste mi udělali radost.
Nedokážu si představit,
jak se mám rozloučit.
To stačí, zlato.
Tupe!
Chceš sem jezdit každý rok?
Tak klidně. Nejspíš tu ještě budu, ne?
Dobře?
Podstoupím léčbu.
- Vážně? - Ano.
Děkuju.
Dobře.
Takže? Vrátíme se?
- Příští rok? - Ano.
- I když budeš plešatá? - Ano!
Dobře, za rok přijedeme zase, ale...
- Pořád platíš ty. - Ne, příště vy.
Můžeme jet do Subicu.
Cesta sem je dost drahá.
A nikdy nevíš, příští rok už můžeme být čtyři.
- Se Star. - Ne, zase mě trápíš.
Nebo nás může být pět. Včetně toho obchodníka.
Máme pro tebe překvápko. Pojď sem.
- Co to je? - Nemáš to na seznamu?
Ne! To jsem nemyslela.
Je to super. Jsou tu tři, tak si každý vezmeme jednu.
Ale se chci nechat nabarvit, zlato.
- To je fuk. Koupím to. - Jo, kupme je.
- Ne! Ani nápad! - Jsou dobrý.
Nebuď tak vybíravá. Tak hezká zase nejsi.
SEZNAM PŘÁNÍ
POHŘEB, STARÁ ŠKOLA, NOVÁ MÍSTA, EXOTICKÉ JÍDLO, TUČŇÁCI, PAN T.
- Dobře! - Jupí, jsme doma!
- Je vedro. - Strašný.
Měj se, Tupe, a díky. Moc jsem si to užila.
Nemáš zač. To jsem rád.
- Super! Díky. - Tenhle výlet byl pro tebe.
Mám tě ráda, Tupe.
Moc díky.
- Brácho? - Zlato? Zvládneš to?
Už jdu, šéfe.
Tady.
Brácho, díky.
Za co mi děkuješ? Vrátíš mi to.
Vrátíš se jako můj asistent.
Vypadá to, že budu muset. Abys zase neskončil u někoho doma.
Ale vážně, brácho.
Ještěže jsi bohatý. Moc nám to pomáhá.
- Děkujeme. - Mám tě rád, kámo.
Jsi příliš dramatický. Jako tvoje žena.
Ale taky tě mám rád.
Jo.
- Opatruj se. - Jeď domů.
- Dobře. - Tupe, rovnou domů, jo?
- Dobře, je čas jít spát. - Je čas jít spát. Jo.
Jak příjemné. Je čas odpočívat.
- Už jsi unavená? - Jo. Ty ne?
Ne, jen jsem si říkal, že jsme měli svatbu, ne?
- A? - Po svatbě jsou líbánky.
Tam v divočině jsem nic zkusit nemohl.
Tupe a tvůj táta byli pořád poblíž.
Nezkusíme nějakou divočinu teď spolu?
Přestaň. Promyslím si to.
Mám jedinou otázku. Mám nechat rozsvíceno?
- Ne. - To je ono!
Sex, nebo čokoládu?
- Čokoládu! - Ne! To určitě ne.
Chtěla jsem čokoládu, zlato.
Jdeme na to!
- Lepší dvě minuty jsi v životě nezažila. - Hej! Jen dvě?
Dlouho jsem netrénoval.
Laylo, dobré ráno.
Dobré ráno, holčičko.
Dej mi chvilku, jo? Udělám kafe.
- Ahoj, zlato. Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Vyspal ses? - Jo.
Co si dáš k snídani? Uvařím.
Šunku.
Tu nemáme, jen vajíčka.
- To je na prd. - Udělám míchaná.
- Už byla venku? - Ne, ještě ne. Dojdeš s ní?
- Dobře. - Já udělám ta vajíčka.
Zlato, koukala jsem na naše fotky.
- Běž se vyčůrat. - Moc jsme si to užili.
A chybí mi tamější počasí.
Můžeme se vrátit?
A ti tučňá... Zlato!
Zlato, mluvím s tebou.
Zlato!
Bryane?
Bryane!
Je to aneurysma.
V hlavě mu praskla žíla.
Proč jsme nevěděli, že má aneurysma?
Občas bývají nediagnostikované.
Jejich příznaky, bolest hlavy a malátnost,
si lidé pletou s migrénou.
Upřímnou soustrast.
Připravena?
Mám seznam toho, co chci stihnout.
Je tam i dopis na rozloučenou Bryanovi.
Myslela jsem, že ho nemusím dokončit.
Věděli jste...
že jsem tohle...
všechno připravila sama?
Měl to být můj pohřeb.
Byla jsem připravená se rozloučit,
ale ne takhle.
Souhlasila jsem s léčbou,
protože jsi řekl,
že se o mě budeš starat.
Řekl jsi...
že mě budeš držet za ruku...
a že to to spolu nějak zvládneme.
- Máme zavřeno. - Pardon.
Ogie...
Omlouvám se.
Máte zavřeno?
- Mami? - Ale vždyť...
Zdravím, je tu Shane de Castrová?
Vy jste Shane?
Zdravím.
Ano. Tohle je pro vás.
Promiňte mi to vtrhnutí.
Dám vám menší kontext.
Kontaktoval mě někdo, kdo vás má moc rád.
Kvůli žádosti,
abych vám zazpíval.
Váš manžel Bryan...
Je tady?
Není? Jaká škoda.
Psal jsem mu, ale bez odpovědi.
Měl jsem mu napsat, že už jsem na cestě, že už jedu.
Jo, ale co.
Pokud vám to nevadí, rád bych splnil, co jsem mu slíbil.
Dobře?
Mám tu svého asistenta.
Tohle je Jomar.
Tak si pospěš.
Dala jsi život mému světu,
z něhož ztratily se všechny barvy.
Já ti donesl pugét květů,
naše srdce teď všechno zbarví.
Začalo to v nás,
s tvou láskou je mi snáz.
S tebou, lásko, šťastný jsem,
všemu čelím s úsměvem.
Když jsem s tebou.
Tady, tady v mém srdci
moje láska nikdy neode...
Omlouvám se. Je to strašné?
- Ne! - Udělal jsem chybu...
Ne, prosím, pokračujte.
- Mám pokračovat? - Ano, prosím.
Dobře. Myslel jsem, že se vám to nelíbí.
...neměj obavy, drahá,
moje láska se nikdy nezmění.
Tady, tady v mém srdci
moje láska nikdy neodezní.
Moje city nikdy nevymizí.
Co se stalo?
Trucuješ, protože jsem...
Prý se ti žádný jejich návrh nelíbil.
Romantika už tě netáhne?
Tak to není.
Ale chci něco jiného.
Něco, co jsem nikdy nezkusil.
Tupe, tohle je tvoje šance k návratu.
Romantické příběhy jsou stejné.
Mění se jen kostýmy.
Co ten Bryanův?
Chci natočit Bryanův příběh.
Dnes jdeš k doktorovi, dobře?
Slíbila jsi to Bryovi.
Pojedu napřed.
ZLATO, VŽDYCKY BUDEŠ MŮJ TUČŇÁK. MILUJU TĚ.
- Shane? - Je uvnitř.
Shane?
Shane!
Shane.
Shane! Tupe! Zavolám doktorovi, vydržte!
Říká se, že stačí, aby ve vás věřil jeden člověk.
34. FILIPÍNSKÝ FILMOVÝ FESTIVAL NEJLEPŠÍ HEREC
Ve mně věřili dva.
Bryane, příteli, a Shane,
tohle je pro vás.
Mám tě ráda.
Já tebe taky, mami.
Říkala jsem ti, že vyhraješ, ne?
Shane,
děkuju ti.
Tobě i Bryanovi.
Díky vám jsem se naučil
milovat svou práci...
a hlavně sám sebe.
Dokážeš to.
Vím, že jo.
Kdyby tu byl Bryan...
byl by na tebe hrdý.
Tupe...
Snažila jsem se s tím bojovat.
Ale Bryan mi moc chybí.
Moc se omlouvám.
Promiňte.
Zdravím. Nejste Kristoff Desiderio?
Bože, jsem vaše fanynka! Viděla jsem váš film.
Byl jste vynikající. Tu cenu jste si zasloužil.
A příběh vašeho kamaráda byl tak dojemný.
Děkuju.
Mohli bychom se vyfotit?
- Jo, jasně. - Děkuju.
Připraven? Raz, dva...
Dobře!
A pokud to není moc, mohli bychom natočit videopozdrav?
Dnes mám narozeniny.
- Opravdu? - Jo.
- Jak se jmenujete? - Juana Korrinne.
Dvě R a dvě N. Ale můžete mi říkat Juako.
- Juako? - Jo.
Můžu tě pozvat na kávu?
Jo, jasně.
Překlad titulků: Tomáš Pikl