Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫"כאן, כאן בליבי‬
‫"אהבתי לעולם לא תשתנה‬
‫"אל תדאגי, יקירתי!‬
‫"אהבתי לעולם לא תיעלם‬
‫"כאן‬
‫"כאן בליבי!"‬
‫היי! תודה!‬
‫עוד שיר?‬
‫לא? טוב. אשתי לא מסכימה. מצטער!‬
‫זה היה בסדר?‬ ‫-תודה.‬
‫הייתי טוב?‬ ‫-נחמד!‬
‫כן!‬
‫התעייפתי.‬ ‫-אל תעשה זאת שוב.‬
‫מצטער!‬ ‫-אני צוחקת.‬
‫אתה זוכר את החברה שלנו‬ ‫שכמעט נהייתה שחקנית?‬
‫ג'ניס!‬
‫ג'ניסתה להתפרסם!‬
‫מה עם אשר פקינג?‬
‫פאקינג אשר!‬
‫מה עם נידה? נידה קרא? איך היא מתה?‬
‫אתה יודע, היא נדקרה.‬
‫בחיי, אתם כל כך נדושים.‬
‫נו, באמת.‬
‫מה עם מרי המסטולה?‬
‫איזו?‬ ‫-מרי חואנה!‬
‫גם היא מספרת בדיחות.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫היי. אנחנו המעריצות הכי גדולות שלך!‬
‫אפשר להצטלם איתך?‬
‫בטח.‬ ‫-אה, ואו!‬
‫אני אצלם.‬ ‫-תשב!‬
‫כבר קמתי.‬ ‫-תשב!‬
‫נתחיל עם שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫חיוך גדול! אחת, שתיים...‬
‫הוא עשה פרצוף!‬ ‫-בסדר.‬
‫חתיכת פרצוף, מה? תודה! בכיף!‬ ‫-תודה.‬
‫תודה, כריסטוף.‬ ‫-בטח.‬
‫אלוהים.‬
‫איזה פרצוף מוזר עשית? ככה?‬
‫כאילו, מה זה? נראית מטופש.‬
‫אני אשם? הן באו אליי.‬
‫בטח. נהנית מזה.‬
‫אל תעשה את זה. המותק שלי תתעצבן.‬
‫בואו נצלם סלפי קבוצתי.‬
‫אין לנו עדיין תמונה ביחד.‬ ‫-בטח.‬
‫תפעילי את המצלמה.‬
‫טוב, מוכנים?‬ ‫-זהו זה.‬
‫בסדר. אל תוציא לשון.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחת, שתיים...‬
‫תעשו פרצוף!‬ ‫-מטופש! התכוונתי לצילום!‬
‫יופי.‬ ‫-בסדר.‬
‫יום הולדת 39 שמח, שיין!‬
‫יום הולדת 39 שמח!‬
‫בואו נתחיל לחגוג! קדימה.‬
‫- מסע -‬
‫איי, מותק!‬
‫מצטער.‬
‫רק רגע.‬ ‫-לאט. בזהירות.‬
‫הנה.‬
‫כואב לי הראש. אני לא שותה יותר בחיים.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תודה, מותק.‬
‫אוהב אותך.‬ ‫-אוהבת אותך!‬
‫אתה מסריח.‬
‫אתה מסריח מאלכוהול, מותק.‬ ‫-גם את.‬
‫אתה מסריח יותר כי שתית יותר.‬
‫קדימה. בוא למקלחת.‬
‫מה?‬ ‫-מקלחת.‬
‫תחזרי אחרי שתתקלחי.‬ ‫-קדימה.‬
‫את תהיי למעלה.‬ ‫-אלוהים!‬
‫בוא, ליילה תראה אותנו.‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה. בוא למקלחת.‬
‫לא נשתה כל כך הרבה בפעם הבאה.‬
‫איי!‬ ‫-מצטער.‬
‫אתה מסתדר, מותק? באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תוכלי לעזור לי?‬
‫אתה יכול בכלל להתקלח ככה?‬ ‫-לא.‬
‫נצליח להיכנס? אחת... שתיים, שלוש.‬ ‫-שתיים, שלוש.‬
‫- סינדי -‬
‫כן, סינדי.‬
‫שלום, אדון כריסטוף! הבמאי כאן. איפה אתה?‬
‫כן, בריי ואני בדרך.‬
‫טוב. להתראות!‬
‫- בריאן נייד -‬
‫גברתי! תכניסי בבקשה את הדברים שלי למכונית.‬
‫בסדר.‬ ‫-ותפתחי בבקשה את השער.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אדוני, חכה! שכחת את התיק שלך.‬ ‫-כן!‬
‫אני מאחר.‬
‫- מר אם-ג'יי -‬
‫כן.‬
‫בסדר, כן. טוב.‬
‫זהו זה, אבל כן. בסדר.‬
‫היי!‬
‫ג'וש!‬ ‫-היי.‬
‫נהגת לכאן בעצמך?‬ ‫-כן, באתי לבד.‬
‫איפה בריאן?‬ ‫-אין לי מושג. הוא לא עונה לטלפון.‬
‫נו באמת. טוב, לך להתאפר. תירגע.‬
‫אקשן.‬
‫מה אמרתי לך?‬
‫תפסיקי לקרוא לי "אדוני".‬
‫למה שאעשה זאת, אדוני?‬
‫אם תעשי זאת שוב, אנשק אותך.‬
‫אתה מתנהג בטיפשות, אדוני.‬
‫קאט! פלייבק.‬ ‫-טוב.‬
‫תנו להם לשבת.‬
‫תודה.‬
‫טייק טוב! לנעול רצף!‬ ‫-טייק טוב.‬
‫יוצאים להפסקת צהריים.‬
‫היי, רוצה לאכול איפשהו?‬
‫בטח. אפשר?‬
‫הפסקת צהריים.‬
‫ג'וש. סיימנו פה, נכון? אנחנו הולכים לאכול.‬
‫כן, רק אל תאחר ללוקיישן הבא.‬
‫נזוז.‬ ‫-אני רק אביא את התיק.‬
‫בסדר.‬
‫טופה.‬
‫לא כדאי לך. היא החברה של דלגאדו.‬
‫דלגאדו? כלומר, קניוני דלגאדו?‬
‫כן. זאת החברה של קניוני דלגאדו.‬
‫אנחנו רק אוכלים.‬
‫בטח. אל תגיד שלא הזהרתי אותך, טוב?‬
‫זה לא סיפור גדול.‬ ‫-בסדר. לך.‬
‫יש לך כאן מסה לבנה-אפורה, שיין.‬
‫זה יכול להיות גידול, או דברים אחרים.‬
‫זו יכולה להיות מורסה בריאות.‬
‫ייתכן שנצטרך ביופסיה לצורך אבחנה ודאית.‬
‫אפנה אותך למחלקת ניתוחי לב, חזה וכלי דם,‬
‫או למנתח לב, חזה וכלי דם.‬
‫מה אם זה גידול?‬
‫מתי הייתה הבדיקה האחרונה שלך‬ ‫אצל האונקולוג שלך?‬
‫- אנה פטרישה גרסיה‬ ‫אונקולוגית -‬
‫לפני חמש שנים.‬
‫אבל לא מצאו עוד סמני גידול, דוק.‬
‫ולא היה לי שיעול כשחליתי בסרטן השד.‬
‫בואי נעשה קודם ביופסיה.‬
‫מותק.‬
‫קמת מוקדם. התעוררת מהשעון המעורר שלי?‬
‫לא.‬
‫מה זה?‬
‫- המכון הלאומי למלחמה בסרטן -‬
‫הוא חזר.‬
‫מה אתה רוצה לארוחת בוקר?‬ ‫נקניקיות או בייקון?‬
‫תשתה קודם קפה.‬
‫אל תדאגי. נקבל חוות דעת נוספת.‬
‫כבר קיבלתי.‬
‫מתי? למה לא סיפרת לי? הייתי בא איתך.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫שיין, למה נראה שלא אכפת לך מזה?‬
‫מובן שאכפת לי.‬
‫אבל מה אתה רוצה שאעשה?‬ ‫שאתמוטט? שאבכה על זה שוב?‬
‫אני לא רוצה. נמאס לי מזה.‬
‫עברנו את זה כבר, נכון?‬
‫אני מבטיח שנילחם בזה שוב.‬ ‫-אני לא רוצה.‬
‫אפילו לא סיימנו לשלם את כל החובות.‬
‫אני אקח עוד הלוואה.‬
‫לא אכפת לי אם אשקע בחובות.‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫מה את רוצה לעשות?‬
‫הרבה דברים.‬
‫אני רוצה לעשות הרבה דברים‬ ‫במקום לקבל כימותרפיה ולהיחלש.‬
‫אני רוצה לעשות הכול, כל עוד אני יכולה.‬
‫שיין, מה אתה אומרת בעצם?‬
‫אתה מצפה ממני פשוט להניח לך?‬
‫אני מצטער אם זה מה...‬ ‫-סליחה, אבל זה הגוף שלי!‬
‫אני זו שיש לה סרטן!‬
‫אני אחליט בעצמי.‬
‫אני לא רוצה. לא אתחיל עוד טיפול.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בבקשה, תבין את ההחלטה שלי.‬
‫בסדר? בבקשה?‬
‫היי...‬
‫אימא שלך יודעת?‬
‫בוא נשמור את זה לעצמנו כרגע.‬
‫מותק.‬
‫די, תפסיק לבכות. מספיק.‬
‫אני בוכה כי הקפה התקרר.‬
‫די, אל תבכה.‬
‫אחי, למה אתה מתפטר?‬
‫אמרתי או עשיתי משהו לא בסדר?‬ ‫אתה זה שלא באת.‬
‫אם אמצא מישהו שיחליף אותי,‬ ‫או אם אתה תמצא מישהו,‬
‫תודיע לי כדי שאוכל לחפוף אותו.‬ ‫אני אלמד אותו הכול.‬
‫זין בעין.‬
‫- טופה‬ ‫טלפון נייד -‬
‫- קפה לוקה -‬
‫אתה עדיין כועס?‬
‫נראה שאתה לא מוכן לסיבוב נוסף, אדוני.‬
‫אדוני?‬
‫תאמין לי.‬
‫הייתי דלוקה עליך בילדות.‬
‫צפיתי בך מאז שהייתי ילדה.‬
‫ידעתי.‬
‫את רק אומרת את זה כדי שארגיש זקן.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫זונה! תכסחו אותו!‬
‫בגלל זה לא ענית לטלפונים שלי!‬
‫די, תפסיק!‬
‫שלום!‬
‫מה אשתי היפה זוממת?‬
‫מה? רשימת משאלות לפני המוות.‬
‫"לסגור את פרטי הלוויה.‬
‫"לבחור כד לאפר. לפנות את הארון.‬
‫"לתרום בגדים. לתרום ספרים.‬
‫"לסדר את הכספים.‬ ‫לשלם את חוב כרטיס האשראי.‬
‫"לתת רשימת סיסמאות לבעלי.‬
‫"לבקר בבית הספר הישן.‬
‫"לאכול אוכל אקזוטי. לראות פינגווינים.‬
‫"לצבוע את השיער"?‬
‫"אומגה. שנורקל.‬
‫"שחייה בעירום."‬
‫ואו.‬
‫אפשר להתחיל בזה?‬
‫היי! איזה סוטה אתה.‬
‫"מצנח רחיפה". את יכולה לעשות את זה?‬
‫למה מחקת את זה?‬
‫זה לא נראה אפשרי.‬
‫אבל הסעיף הבא הוא, "לפגוש את אוגי אלקסיד".‬
‫מי יודע, אולי אראה אותו בקניון.‬
‫אם את אומרת.‬ ‫-אני אומרת.‬
‫מה עוד? "לגלות מקומות חדשים.‬
‫"לחכות לזריחה עם בעלי."‬
‫את כל-כך מאוהבת בי.‬ ‫-אתה כל כך חושב את עצמך!‬
‫לא תכניסי את מר טי לרשימה?‬
‫לא.‬
‫זה בלתי אפשרי בכל מקרה.‬
‫בלתי אפשרי?‬
‫אבל אוגי אלקסיד אפשרי?‬
‫- ברוכים הבאים! אנחנו פתוחים -‬
‫לפחות אוגי אלקסיד נמצא כאן, בפיליפינים.‬
‫אבל מר טי... אני לא יודעת איפה הוא.‬
‫תכניסי אותו בכל מקרה.‬
‫מי זה?‬ ‫-אדון ג'וש?‬
‫- ג'וש‬ ‫פיליפינים -‬
‫הלו? אדון ג'וש.‬
‫שלום, בריאן. שמעת על כריסטוף?‬
‫אתה יודע על כריסטוף...‬ ‫-כן!‬
‫...ועל סטאר?‬ ‫-כן.‬
‫החברה שלו, על פי השמועות.‬
‫אלוהים! אז מסתבר שהם הלכו יחד הביתה.‬
‫מה רע בזה? כריסטוף רווק.‬
‫זה מה שמטורף בזה.‬
‫כריסטוף רווק,‬ ‫אבל הבחורה הזאת, סטאר... אלוהים!‬
‫מתברר שהיא יוצאת עם מישהו.‬
‫עם איש עסקים עשיר שחתך לו את ה...‬ ‫-מה?‬
‫זה מטורף. דמיין את זה.‬ ‫-כלומר, לכריסטוף אין...‬
‫בדיוק. זה גורם לי לתהות איך הוא משתין.‬
‫זה מטורף.‬
‫סליחה. איפה חדר 306?‬ ‫-כן, אדוני?‬
‫ישר, מצד שמאל.‬
‫תודה.‬ ‫-בשמחה.‬
‫הנה.‬
‫ד"ר אסוד, גש בבקשה לחדר הניתוח.‬
‫אדון קווס כאן.‬
‫שיין, בריאן.‬
‫היי, קווס.‬
‫טופה,‬
‫החליטו לגנוז את הפרויקט שלך עם סטאר,‬
‫ואני מצטער לומר,‬
‫אבל אפילו תשדירי החסות שלך בוטלו.‬
‫מה נסגר?‬
‫הם מפטרים אותי אחרי שחטפתי מכות.‬
‫זה בסדר, טופה.‬
‫מה שחשוב זה שתחלים.‬
‫שיין צודקת.‬
‫קודם תתמקד בהחלמה שלך.‬
‫שיין, בריאן, אני אלך.‬
‫אשאיר אותו לכם.‬
‫אדון קוו.‬ ‫-תודה, אדוני. כל טוב.‬
‫אז מה קרה באמת?‬
‫זו אשמתי.‬
‫לא הייתי צריך ללכת אליה.‬
‫החרמנות שלי השתלטה עליי.‬
‫אחי, זה סוקר בכל כלי התקשורת.‬ ‫במדיה החברתית רצות אלפי גרסאות לסיפור.‬
‫לא איבדתי את הזין שלי, בסדר?‬
‫תסתכל.‬ ‫-היי! איכס!‬
‫שניכם מגעילים! למה שתסתכל על זה?‬
‫אני פה לידכם!‬ ‫-תסתכל.‬
‫למה הוא קצר יותר?‬
‫מה?‬ ‫-הוא רק ישן.‬
‫מגעיל.‬
‫אין כמו בבית!‬ ‫-ברוך השב, אדוני.‬
‫היי, גברתי.‬ ‫-מתוק שלי!‬
‫אני אעשה את זה.‬ ‫אשים את זה בכביסה. לא, תן לי!‬
‫היי, תן לה לטפל בזה.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה תמיד מסתמך עליה. אתה יכול לקחת את זה.‬
‫היי. תני לי לעשות את זה.‬ ‫-אני יכולה.‬
‫בסדר.‬
‫טופה, לא סיימת את זה?‬
‫איזה בזבוז.‬
‫טופה, תשתה מים.‬
‫הנה.‬
‫נו, למה באמת התפטרת?‬
‫טוב, אז ככה...‬
‫הסרטן חזר.‬
‫באמת?‬
‫ברצינות.‬
‫אמרתי לו שהוא לא צריך להתפטר.‬
‫רגע. הסרטן שלך חזר, אבל את מתעסקת בשטויות?‬
‫מה התוכנית? מתי הכימותרפיה שלך מתחילה?‬
‫לא תהיה כימותרפיה. אני לא רוצה טיפול.‬
‫אתה תקבלי טיפול!‬ ‫-אני צריכה להגיד שוב?‬
‫לא פלא שאתם חברים.‬
‫אז מה התוכנית, אם לא תקבלי כימותרפיה?‬
‫אני אעשה דברים מהרשימה הקסומה שלי.‬
‫איזו רשימה קסומה?‬
‫אחי. הנה זה.‬
‫תודה.‬
‫אחי, אתה חייב לעזור לי.‬
‫בוא נעזור לה להגשים את כל המשאלות שברשימה.‬
‫כשהרשימה תיגמר, אשכנע אותה לחזור לטיפול.‬
‫אני מבטיח, ברגע שהיא תטופל,‬ ‫אני אחזור לעבודה.‬
‫טמבל.‬
‫גם אם לא תעבוד אצלי, אמשיך לעזור לכם.‬
‫אז מה יש ברשימה?‬
‫- לשחזר את החתונה,‬ ‫לספר לאימא, לפגוש את מיסטר טי -‬
‫מי זה מיסטר טי?‬
‫אבא שלה.‬
‫היי!‬
‫עוד לא סיימתם? אני אלך, בסדר?‬
‫בסדר. אל תשכחי להתקלח.‬
‫את מתחילה להסריח.‬
‫מניאק! בגלל זה מרביצים לך.‬
‫רגע, לא נראה לי שיש פה פינגווינים.‬
‫לאן אנחנו נוסעים?‬
‫זו הפתעה.‬
‫הפתעה? נו, לאן?‬
‫מה המקום הזה?‬ ‫-די, תפסיקי להעמיד פנים.‬
‫כאילו שאת לא מכירה את המקום הזה!‬
‫את לא יודעת?‬ ‫-הוא קצת מוכר.‬
‫בחייך!‬
‫שקרנית.‬
‫אז זה העניין? אנחנו נוסעים לשם?‬
‫הפתעה!‬ ‫-הפתעה!‬
‫קדימה, תפתחי חלון.‬
‫אני מתגעגעת לזה.‬
‫זהירות על הראש!‬
‫אני עלולה לאבד אותו!‬
‫ואו!‬
‫סוף סוף!‬
‫היי, חכו לי!‬ ‫-תישארו שם!‬
‫את עלולה למעוד!‬ ‫-היי!‬
‫בוקר טוב, אדוני, גברתי.‬ ‫-גדלת! איפה אימא שלך?‬
‫בסדר, לכו.‬ ‫-לא. ואו, תראו!‬
‫ממש כאילו זה היה אתמול.‬ ‫-התגעגעתי לזה!‬
‫היינו כאן לא מזמן, ועכשיו...‬ ‫-אנחנו כאן שוב!‬
‫וגם הוא.‬
‫זה, טופה, עוד אחד! זהו זה!‬
‫גם את זה!‬
‫את זה, טופה!‬
‫אופס!‬ ‫-ואו, תפסת!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-היי!‬
‫קדימה.‬
‫חכו לי!‬
‫רד כבר.‬ ‫-זהירות, טופה!‬
‫חכו לי!‬
‫מעניין איך זה נראה עכשיו.‬
‫מה הפעם?‬
‫תגיד לי כבר.‬ ‫-זה כאן.‬
‫אני לא יכול להגיד בקול רם.‬
‫אז פשוט חרטתי את זה.‬
‫- בריאן אוהב את שיין -‬
‫יש דברים שנשארים לנצח.‬
‫כמובן שזה יישאר לנצח.‬
‫זה נראה כהה יותר.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬ ‫-על העורף שלך.‬
‫טוב, הנה אני בא!‬
‫אבל נראה שמישהו שינה אותו.‬ ‫-כן, ונוכל לתקן את זה.‬
‫נצבע את השמות?‬
‫מה?‬
‫סתם, צחקתי.‬ ‫-קדימה, כמו פעם?‬
‫אין מצב! תעשה את זה לבד!‬
‫בואי הנה.‬ ‫-לא, אין צורך.‬
‫לזכר הימים הטובים!‬
‫לזכר הימים הטובים, קדימה!‬ ‫-לא!‬
‫למה?‬ ‫-אני לא רוצה! לכו אתם.‬
‫מה? פשוט תיכנסי. קדימה.‬
‫אין מצב! יש לי סרטן!‬
‫קדימה!‬ ‫-טוב, בסדר!‬
‫הנה, תפוס אותה!‬
‫בסדר. תשכחו מהסרטן. אני נכנסת.‬
‫בסדר.‬
‫אני נכנסת. אוף איתכם.‬ ‫-תורידי, קדימה!‬
‫לוקח לך יותר מדי הרבה זמן! זה מה שתקבלי!‬
‫חכה, אני בדרך!‬
‫אל תרטיב אותה יותר מדי. קדימה.‬ ‫אבל כן, את צריכה מקלחת.‬
‫אתם מרושעים! יש לי סרטן!‬ ‫-זהו זה!‬
‫יש לי סרטן!‬
‫עכשיו תורו!‬
‫עכשיו תורו של טופה!‬
‫מספיק!‬
‫בסדר. זה מספיק. אני מבטיח.‬
‫אמרתי לכם להפסיק!‬
‫שיין! ואו!‬
‫מה?‬ ‫-אני רואה אותם מציצים!‬
‫היי. זו אשתי!‬ ‫-כן, היא אשתך ולא אכפת לי!‬
‫קדימה. תראי עוד!‬ ‫-אתה רשע!‬
‫בזמנו, הבעיות היחידות שלנו‬ ‫היו שיעורי בית, מבחנים ועבודות.‬
‫החיים היו כל כך פשוטים, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫שיין ואני נכנסנו לדיכאון‬ ‫כשעברת פתאום למנילה‬
‫כדי להיות שחקן. אפילו לא הגעת לטקס הסיום.‬
‫בחיי. בכיתי כל כך,‬
‫רק כדי לגלות שכולנו ניפגש שוב.‬
‫איזה בזבוז!‬
‫עוד לא היו לנו טלפונים ניידים.‬
‫הייתי מתקשר אליכם כאילו זו שיחה לחו"ל,‬
‫והקו תמיד היה תפוס.‬ ‫-כמובן!‬
‫שיין ואני דיברנו בטלפון שעות.‬ ‫-איכס! זה כל כך מיושן!‬
‫דיברנו שעות...‬ ‫-במשך שעות, באמת! היית כל כך דרמטי!‬
‫כן. טוב, ביי. תנתקי את הטלפון.‬
‫לא, אתה תנתק קודם. לא, אתה.‬ ‫-לא, את קודם. תנתקי.‬
‫בסדר. נספור עד שלוש.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחת, שתיים, שלוש...‬
‫למה לא ניתקת?‬ ‫-למה לא ניתקת?‬
‫כל כך קיטשי!‬ ‫-כל כך שמאלצי!‬
‫אתה לא עשית את זה?‬ ‫-לא.‬
‫נו, בחייך. לא עשית את זה?‬
‫אין מצב. אתה...‬
‫הילד הרע.‬
‫כן.‬
‫מותק?‬ ‫-כן?‬
‫אני לא רואה כוכבים.‬
‫הם יגיעו. ירד גשם, אז צריך לחכות קצת.‬
‫אין כוכב אחד בשמיים!‬
‫יש כוכב. תסתכלי מאחורייך.‬ ‫-מה?‬
‫את רואה?‬
‫כוכב שנפל.‬
‫היי, שמעתי את זה!‬
‫הנה זה בא.‬ ‫-ואו, בנאדם.‬
‫הקמנו מחנה.‬ ‫-בואו נאכל!‬
‫זה מוכן. כן.‬
‫לא הזמנתם אותי בכלל.‬ ‫יכולנו להקים מחנה על הר אמיתי.‬
‫זה מיותר לגמרי.‬
‫התוכנית הייתה רק לצפות בכוכבים,‬
‫ואז לחכות לזריחה.‬
‫לא ידעתי שבריאן יקים אוהל.‬
‫זה כיף.‬
‫את לא שואלת למה אני כאן?‬
‫למה אתה כאן? בכלל לא הוזמנת.‬
‫אתה מפריע לדייט שלנו.‬
‫יש עיתונאים בבית שלך?‬
‫אאוץ', זה כאב.‬
‫יש לי הפתעה בשבילכם!‬
‫הפתעה...‬ ‫-הפתעה.‬
‫מה זה?‬
‫- כרטיס הטיסה הוזמן -‬
‫מה זה?‬ ‫-את עדיין קוראת?‬
‫אני יודעת שזה כרטיס, אבל למה? בשביל מה?‬
‫אנחנו נוסעים לטזמניה!‬
‫איפה זה?‬
‫באוסטרליה.‬
‫מה נעשה שם?‬
‫אני רוצה לראות שד טזמני.‬
‫חוץ מזה, אמרת שאת רוצה לבקר במקומות חדשים.‬
‫זה מקום חדש!‬
‫הגיע הזמן שאצא לחופשה,‬
‫ואני רוצה שתבואו איתי.‬
‫אני מבין.‬
‫ואל תדאגו,‬
‫כל ההוצאות עליי.‬ ‫-נהדר!‬
‫לא, טופה. זה יותר מדי.‬ ‫אתה יכול לנסוע אם אתה רוצה.‬
‫אבל מותק, את לא יודעת שבאוסטרליה‬
‫אפשר לראות את הפינגווינים הקטנים ביותר?‬
‫את יודעת מה השם המדעי שלהם?‬ ‫-מה?‬
‫"הפינגווינים הכי קטנים".‬
‫כן, בדקנו את זה!‬
‫"בדקנו"? אז תכננתם את זה?‬
‫כן.‬ ‫-אתה כזה... שניכם כאלה.‬
‫את כל הזמן מתלוננת.‬ ‫את רוצה לראות פינגווין או לא?‬
‫כן.‬
‫זהו זה!‬ ‫-בסדר.‬
‫אימא מתקשרת!‬
‫היי, אימא!‬
‫היי, יקירתי. הגעתם כבר?‬
‫כן, אנחנו כאן! יפהפה כאן! תראי.‬
‫מפואר, נכון? טופה שכר קרוואן ממונע!‬
‫ואו. כל כך יפה שם.‬
‫תגידי לטופה שייקח אותי בפעם הבאה!‬
‫חשבתי שאני הדודה האהובה עליו.‬
‫טוב, חכי רגע.‬
‫טופה, אימא אמרה משהו. הוא נוהג, אימא!‬
‫דודה, אני אוהב אותך!‬
‫טופה, מה איתי?‬ ‫-גם היא רוצה לבוא.‬
‫אקח אותך בפעם הבאה.‬
‫אני בונה על זה.‬ ‫-איפה בריאן?‬
‫היי, אימא!‬ ‫-היי, בריאן. אני אוהבת אותך!‬
‫אני צריכה לנתק.‬ ‫-טוב. תיזהרי.‬
‫אני עלולה למעוד.‬ ‫-שלא תיפלי!‬
‫בסדר, תודה.‬ ‫-מגנט?‬
‫מגנט.‬ ‫-תודה.‬
‫זה יקר?‬ ‫-לא. רק חמישה דולרים.‬
‫היי! אתה זה שממש אוהב פינגווינים.‬
‫קדימה.‬ ‫-איפה נאכל?‬
‫יש מסעדה קרובה?‬ ‫-כן.‬
‫כדאי שתהיה מפוארת.‬
‫ואו!‬ ‫-רואה? הוא בהחלט עשיר.‬
‫אתם מכירים אותי.‬ ‫-הוא עשיר!‬
‫תודה.‬ ‫-טוב, חבר'ה.‬
‫הנה זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן!‬ ‫-טוב.‬
‫טעים!‬
‫אתה יכול לקבל את זה.‬
‫מושלם!‬
‫זה טרי?‬ ‫-כן.‬
‫מותק.‬ ‫-כן?‬
‫זה חם!‬
‫אתה זה שממש אוהב פינגווינים.‬
‫ידעתי.‬
‫התחלתי לאהוב אותם כי את אוהבת אותם.‬
‫מה? לא!‬
‫התחלתי לאהוב אותם‬ ‫כי אתה כתבת לי מכתבי אהבה‬
‫וציירת פינגווינים בצדדים.‬
‫טוב, ניסיתי להיות חמוד.‬
‫אה, באמת?‬
‫כי פינגווינים, כשהם מוצאים בן או בת זוג,‬
‫הם נשארים יחד לנצח.‬
‫הם זוג לנצח.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫זו לא החיה האהובה עליך...‬ ‫-כן.‬
‫אבל חקרת עליהם, נכון?‬
‫אתה רואה? הוא מת עליהם.‬ ‫-כי את מתה עליהם!‬
‫הם לא החיה האהובה עליי.‬ ‫אני אוהבת אותם כי אתה אוהב אותם.‬
‫לא, אני אוהב אותם כי את אוהבת אותם.‬
‫אתה ציירת אותם, אז חשבתי שאתה אוהב אותם.‬
‫- ברוכים הבאים -‬
‫איזה חמוד!‬
‫מסכן. למה קוראים לו שד?‬ ‫הוא לא נראה כמו שד.‬
‫כן. הם חמודים, נכון?‬ ‫-ממש חמודים!‬
‫ונחמדים.‬ ‫-כן, את יכולה לגעת בו.‬
‫אפשר לגעת בו?‬ ‫-את רוצה?‬
‫בואו נשאל.‬ ‫-את רוצה לגעת בו?‬
‫היא יכולה לגעת בו?‬
‫כן, כמובן. בואי לכאן ותעשי את זה.‬ ‫תושיטי יד.‬
‫באמת?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫טופה!‬
‫מי היה מאמין?‬
‫פעם היינו מבלים ליד הנהר, ועכשיו...‬
‫עכשיו תראו אותנו!‬
‫אתם יודעים מה אומרים,‬
‫"זה לא היעד, אלא המסע"?‬
‫בשבילי, לחוויות החיים אין משמעות‬
‫אם לא מגיעים בסוף לאן שרוצים.‬
‫לכולנו יש מטרות.‬
‫אנחנו רוצים לעשות משהו‬
‫או להיות מישהו.‬
‫אנחנו לא סתם משייטים בחיים.‬
‫העיקר הוא ה... יעד.‬
‫זה עמוק.‬ ‫-יש בזה משהו.‬
‫בשבילי, המסע הוא העיקר.‬
‫כי ככה מתבגרים.‬
‫ככה לומדים.‬
‫לפעמים אפילו משתנים במהלכו, תלוי במסע.‬
‫אני מאמין שהמסע הוא זה שמאפשר לך להתבגר.‬
‫מה איתך, שיין?‬
‫העיקר זה המסע או היעד?‬
‫בשבילי?‬
‫מה שמשנה זה עם מי.‬
‫ואו.‬ ‫-ואו.‬
‫איזו חנפנית!‬
‫אני כלול ב"עם מי"?‬ ‫-כמובן!‬
‫כן!‬
‫אתה גבוה מדי.‬
‫ואו, אני גבוה?‬
‫לאט. תפסיקי לזוז, אחרת...‬
‫עכשיו אתם תחזיקו ידיים.‬
‫בריי, נו?‬ ‫-מה?‬
‫רגע.‬ ‫-אתה תנהג!‬
‫מה?‬ ‫-אני אנהג? אתם עייפים?‬
‫לא, אני עייף. אולי תוכל לנהוג הפעם.‬
‫מה?‬
‫בסדר. אני אנהג.‬
‫לא, אני אנהג.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫כן.‬ ‫-מספיק עם השטויות. אני אנהג.‬
‫לא, אני.‬ ‫-לא, אנחנו ננהג.‬
‫אני אנהג.‬
‫לא, אנחנו ננהג.‬
‫גם אני רוצה לנסות!‬
‫היי, חכי!‬ ‫-היי!‬
‫אוי, לא.‬
‫היא תנהג.‬
‫אני אשב מקדימה.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫בסדר. להתניע?‬
‫רגע, את יודעת לאן אנחנו נוסעים?‬
‫אל תיסעי מהר מדי, מותק.‬ ‫-תירגע, הכול טוב.‬
‫כמה רעש.‬
‫כן.‬
‫זה שלי.‬ ‫-הנה.‬
‫לא מפריע לי שאין קליטה.‬ ‫-אין קליטה?‬
‫אני איתכם, אז...‬
‫מותק.‬ ‫-כן?‬
‫תטעמי את זה.‬ ‫-מה זה?‬
‫בשר וולבי ובשר קנגורו.‬
‫היי!‬ ‫-ואו.‬
‫קדימה.‬ ‫-וולבי!‬
‫אני לא רוצה.‬
‫למה? זה ברשימה שלך.‬ ‫את רוצה לטעום אוכל אקזוטי.‬
‫כבר לא.‬ ‫-רק חתיכה קטנה מהוולבי.‬
‫מה הטעם שלו?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫זה גדול מדי!‬ ‫-זה גדול.‬
‫קדימה. פה גדול.‬ ‫-זה גדול מדי! תחתוך את זה.‬
‫זה גדול מדי! תחתוך את זה!‬ ‫-די, אל תעשי בעיות.‬
‫תפסיק להתייפייף.‬ ‫-ואו, ירדנו לפסים אישיים!‬
‫תחתוך את זה! תקטין את החתיכה!‬
‫בבקשה.‬ ‫-אני רק רוצה לטעום.‬
‫מה קרה עכשיו?‬ ‫-זה חם מדי.‬
‫זהו. פה גדול.‬
‫בבקשה.‬
‫זה לא רע.‬ ‫-את רואה?‬
‫אתם כל כך חמודים!‬
‫עכשיו תטעמי את הקנגורו.‬ ‫-טעים.‬
‫קנגורו.‬ ‫-אני לא רוצה את הקנגורו.‬
‫קדימה.‬ ‫-לא, אני לא רוצה.‬
‫בחייך.‬ ‫-אבל זה היה טעים.‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫זה נחמד, נכון?‬ ‫-זה מסריח.‬
‫עשינו הרבה דברים עד כה.‬
‫מזל שיש לך סרטן.‬
‫חתיכת מטורף!‬ ‫-דביל!‬
‫אבל אתם יודעים, הרגע הבנתי משהו.‬
‫למה אנשים תמיד דוחים‬ ‫את מה שהם רוצים לעשות בחיים?‬
‫למה הם לא עושים את זה?‬ ‫כולם צריכים להכין רשימה כזאת!‬
‫אולי גם אתם תכינו רשימה כזאת?‬
‫קדימה!‬
‫לא.‬ ‫-בחייך. אל תגררי אותנו לזה.‬
‫פשוט תאכלי וזהו.‬
‫לא! כי, תראו,‬
‫נהיינו עסוקים מדי בחיים הבוגרים שלנו.‬
‫הדבר היחיד שחשוב לנו עכשיו הוא איך לשרוד.‬
‫שכחנו לחלום, ליהנות.‬
‫איך הולכת האמרה?‬
‫"לשרוד זה לא לחיות". קראתי את זה איפשהו.‬
‫ואו, באנגלית?‬ ‫-תעשו את זה. תצטרכו רק ערב אחד.‬
‫תכתבו דברים שאתם רוצים לעשות,‬ ‫דברים שאתם רוצים לנסות,‬
‫דברים שאתם רוצים להתנסות בהם,‬
‫דברים שיעשו אתכם מאושרים.‬
‫ואז תגרמו להם לקרות!‬
‫אל תחכו עד שלא יישאר לכם זמן לעשות אותם.‬
‫מה זה?‬
‫את מנסה לעודד אותנו או להפחיד אותנו?‬
‫אמרת הרבה דברים.‬
‫אני לא מנסה להפחיד אתכם.‬
‫וזה לא חייב להיות גדול.‬
‫אלה יכולים להיות דברים פשוטים‬ ‫שיגרמו לכם אושר או הרגשה טובה.‬
‫כמו להתקשר לסבתא שלך,‬
‫לחדש קשר עם חברים מהעבר,‬
‫להתנצל בפני אנשים שהעלבת,‬
‫להתנצל בפני אנשים שפגעת בהם,‬
‫בפני בחורות ששיחקת להן בלב.‬
‫היי!‬ ‫-דברים כאלה. נכון?‬
‫זה פשוט, כדי שנוכל ליהנות מהחיים.‬
‫לא צריך להיות חולה או לגסוס‬
‫כדי לחיות חיים משמעותיים.‬
‫בואו פשוט ניהנה‬ ‫מהחיים שלנו עלי אדמות, חבר'ה.‬
‫יודעת מה? האמת שיש לי משהו.‬
‫יש לי סעיף ברשימה שכולל אותך.‬
‫אותי?‬ ‫-כן.‬
‫כי אני ממש רוצה‬ ‫לראות אותך רוקדת ולצלם את זה.‬
‫לך תזדיין, טופה.‬
‫אל תכניס אותי לשטויות שלך. אתה חי בסרט.‬
‫קדימה. עודדת אותנו, ועכשיו...‬
‫זה ברשימה הקסומה שלו.‬ ‫-זה ברשימה הקסומה שלך?‬
‫כן.‬ ‫-תעשי את זה בשבילו.‬
‫פשוט תרקדי.‬ ‫-זה ברשימה, מה?‬
‫קדימה.‬
‫אל תתערב. אתם כל כך...‬
‫אני באמת ברשימה שלך?‬
‫טוב, איפה לרקוד?‬ ‫-ממש שם.‬
‫כאן?‬ ‫-כן, שם.‬
‫בסדר. אני אעבור לכאן‬ ‫כדי שיהיה קצת אור. את רואה?‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב, תרקדי בשבילי. קדימה.‬
‫היי!‬
‫כן!‬
‫תראו את זה.‬ ‫-תרקדי בהתאם לגילך.‬
‫זה הגיל שלי! מה עם זה?‬
‫מה עם זה?‬ ‫-זהו זה!‬
‫זהו זה!‬ ‫-בבקשה! תורידי הכול!‬
‫היי, אל תראה את זה לאף אחד!‬ ‫-בריי, תצטרף אליה!‬
‫בוא, תרקוד איתי.‬ ‫-מה? גם אני?‬
‫טופה, אל תפיץ את זה.‬ ‫-אתה חושב שזה יהיה ויראלי?‬
‫בטח.‬ ‫-למה שהוא יראה את זה למישהו?‬
‫אתה זוכר שהוא...‬ ‫-מה, הריקוד ההוא?‬
‫קדימה. חמש, שש, שבע, שמונה.‬ ‫-טוב.‬
‫כן, עוד! קדימה. זהו זה!‬
‫יופי, קדימה! עוד!‬ ‫-זהו זה!‬
‫יופי!‬ ‫-ראית את זה?‬
‫צילמת?‬ ‫-כן, זה היה טוב.‬
‫הברך שלי! אתם כאלה...‬
‫בואי נעשה את זה במקום.‬
‫חמודים!‬
‫אתה כזה חמוד.‬ ‫-מה, אתה מקנא?‬
‫בוא, תצטרף אלינו!‬ ‫-בוא הנה.‬
‫יש!‬
‫למה הפכנו לקנגורו?‬ ‫-בוא נרקוד כמו טופה.‬
‫זה מה שעשית לסטאר?‬
‫אתה מניאק, אתה יודע את זה?‬
‫אז זה מה שעשית.‬ ‫-מצטער, אחי.‬
‫- פסל הפינגווין -‬
‫אנחנו קרובים.‬
‫זה מוכן?‬
‫כן.‬
‫איפה הפינגווין? הוא...‬
‫יש הרבה פינגווינים.‬ ‫רואה? ציור, פסל. הוא ענקי!‬
‫בחייך! הבאת אותי הנה‬ ‫כדי לראות תחפושת פינגווין?‬
‫התחפושת הזאת מיוחדת. היא חמודה!‬
‫תראי אותה.‬ ‫-השקעת והבאת לי איש מחופש, מה?‬
‫האיש המחופש השקיע ובא.‬ ‫תראי את התחפושת שלו. אצלם אתכם.‬
‫טוב. אני מוכנה.‬ ‫-מצוין.‬
‫אני רוצה את המגלשה ברקע.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי!‬
‫היא אומרת שלום. בואו נצלם.‬
‫בסדר. תחבקי אותו.‬ ‫-הוא כל כך גדול!‬
‫בהחלט.‬ ‫-הוא כל כך גדול.‬
‫צילמתי! בסדר.‬ ‫-יש! תודה.‬
‫מעולה.‬ ‫-בואו נלך. סיימנו פה.‬
‫רק רגע.‬ ‫-בואו נצטלם איתו יחד.‬
‫למה? אני לא רוצה.‬
‫אתה אומר לי להצטלם, אבל אתה לא מצטלם?‬
‫לא, עוד תמונה אחת שלך.‬ ‫-בוא!‬
‫בואו נלך, ואז אצטלם שוב.‬ ‫-רק את.‬
‫למה? כבר הצטלמתי.‬ ‫-שוב. פשוט תלכי.‬
‫אבא...‬
‫ואו, מותק...‬
‫אבא...‬
‫כל הכבוד.‬
‫מותק...‬
‫מותק, איך מצאת את אבא שלי?‬ ‫-מה?‬
‫אני מפורסם. יש לי הרבה קשרים.‬ ‫-ואו.‬
‫אז מצאתי את מיסטר טי.‬
‫באמת? איך עשית את זה?‬
‫שמעתי מה קרה לך. מה שלומך?‬
‫אומרים ש... חתכו לך את החבילה.‬
‫אבא, זה לא נכון.‬
‫זה מה ששמעתי.‬
‫ואו, אבא, באת עד לכאן,‬ ‫אבל אתה עדיין מחפש רכילות.‬
‫זה הדבר הראשון‬ ‫שהוא שאל בשיחת הווידאו שלנו.‬
‫על טופה?‬
‫לא עליי, אבא?‬ ‫-הוא לא ידע מי את בכלל.‬
‫"מי זו שיין?"‬
‫טוב, בואו נאכל.‬
‫הנה.‬
‫אתם יכולים לחלוק.‬
‫ואו, גדלת כל כך!‬
‫אבא, לא גדלתי. רק התבגרתי.‬
‫אני עדיין לא מאמין שאת כאן.‬
‫גם אני.‬
‫חשבתי שזה לא יקרה שוב.‬
‫לא ידענו לאן עזבת.‬
‫הפעם האחרונה שהיינו יחד הייתה...‬
‫בטקס הסיום של בית הספר היסודי שלך.‬
‫אימא שלך ואני נאלצנו לעלות לבמה‬ ‫כל כך הרבה פעמים‬
‫בגלל כל הפרסים שקיבלת, נכון?‬
‫אתה יודע, אבא...‬ ‫-כן?‬
‫זו הייתה הפעם האחרונה שראיתי אותך.‬
‫אני מצטער, יקירה.‬
‫אתה לא צריך להתנצל, אבא.‬
‫אימא סיפרה לי מה באמת קרה.‬
‫שהיא לא רצתה לראות אותך שוב.‬
‫בהתחלה כעסתי. לא הבנתי.‬
‫חשבתי שהיא הייתה כל כך אנוכית,‬ ‫שהיא חשבה רק על עצמה.‬
‫היא לא חשבה שאני זקוקה לאבא?‬
‫אבל בסופו של דבר, הבנתי...‬
‫שההחלטה שלה הייתה לטובת שתינו.‬
‫אבל אתה יודע, אבא,‬
‫אימא לא אמרה עליך שום דבר רע.‬
‫לכן מעולם לא כעסתי עליך.‬
‫אימא שלך היא באמת אדם טוב.‬
‫לכן אני לא רוצה לפגוע בה.‬
‫אבל עשית את הדבר הנכון, אבא.‬
‫היית צריך להגן על המשפחה הראשונה שלך.‬
‫אני מבינה את זה. אני מבטיחה.‬
‫שיין ואבא שלה ישנים בקרוואן.‬
‫מה תזמין?‬ ‫-מה שאתה.‬
‫ויסקי, בבקשה.‬
‫התרשמתי מאוד מכך שמצאת את מיסטר טי.‬
‫תודה.‬
‫אני שמח שנתת לי להצטרף‬ ‫להגשמת הרשימה של שיין.‬
‫אני סוף סוף עושה משהו משמעותי.‬
‫אתה מדבר כאילו אתה סתם בטלן כשאתה בבית.‬
‫מה אני עושה?‬
‫סתם מתנחמד ומפלרטט.‬
‫משתחצן.‬
‫זה תורם לחברה בכלל?‬
‫תורם?‬
‫זה אולי נראה לך לא חשוב,‬
‫אבל לאנשים שחוזרים הביתה מהעבודה,‬
‫עייפים או עצובים,‬
‫רק רוצים לצפות בטלוויזיה‬ ‫כשהם חוזרים הביתה,‬
‫לצחוק, להרגיש עליזים,‬
‫או אנשים זקנים שגרים לבד,‬
‫שצופים בסרטים,‬
‫כשהם רואים את הדמויות השונות שאתה מגלם,‬
‫זה מה שאתה מעניק להם. זה לא חשוב?‬
‫באמת?‬
‫כן. כמו להקה.‬
‫לפעמים, כשאנחנו עצובים,‬
‫אנחנו מאזינים ללהקה האהובה עלינו,‬
‫לשירים האהובים עלינו.‬
‫אנחנו לא מכירים אותם אישית,‬ ‫אבל אנחנו מקשיבים להם.‬
‫זה בדיוק ככה.‬
‫אבל הייתי רוצה לעשות משהו אחר.‬
‫אני בעצם עושה את אותו הדבר כל הזמן.‬
‫מן הסתם,‬
‫אני גם רוצה לזכות בפרס השחקן הטוב ביותר.‬
‫אז תצא מאזור הנוחות שלך.‬
‫אבל תמיד מלהקים אותי לאותו תפקיד.‬ ‫-אז תבקש.‬
‫תדרוש מהמפיקים שלך לתת לך משהו אחר.‬
‫אולי הם מניחים שאתה מעדיף ללכת על בטוח.‬
‫אז תגיד להם. תגיד שאתה רוצה לגלם נבל.‬
‫אם לא זה, אז תפקיד קטן יותר.‬ ‫אתה לא צריך להיות הגיבור,‬
‫כל עוד אתה מפציץ ומשאיר את חותמך.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני רוצה לעשות משהו שונה.‬
‫אבל... אני אידיוט,‬
‫וגם מפחד לעשות את זה.‬
‫חוץ מזה, אני לא יודע אם אצליח לעשות קאמבק.‬
‫אתה תצליח.‬
‫אני בטוח בזה.‬
‫אני יודע שתצליח.‬
‫לא רק כי אתה חבר שלי,‬
‫אלא כי אני מאמין בך. כי אתה נהדר.‬
‫וזו האמת.‬
‫תודה, אחי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אוהב אותך.‬
‫יש!‬
‫הגענו!‬ ‫-הגענו.‬
‫בסדר. מותק, את מוכנה?‬
‫יש!‬ ‫-אנחנו כאן.‬
‫רואה? "בלילה, פינגווינים עשויים להימצא‬ ‫מתחת לכלי רכב".‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו נחכה שם.‬ ‫-אתם רואים?‬
‫שם, בסוף.‬ ‫-ניכנס פנימה?‬
‫טופה ואני קראנו על זה. הנה, מכאן.‬
‫בואי.‬ ‫-רואה? "פינגווינים קטנים". ברוכה הבאה!‬
‫פינגווינים קטנים!‬ ‫-אנחנו באים!‬
‫זהו זה, מותק.‬ ‫סוף סוף תראי את הפינגווינים שלך.‬
‫יש! פינגווין אמיתי הפעם, לא תחפושת, נכון?‬
‫אבא, היית פה פעם?‬ ‫-מה?‬
‫עדיין לא. זו הפעם הראשונה.‬
‫אבל יפה כאן. זה מקום מפגש נחמד.‬
‫שב כאן, אבא.‬ ‫-בריאן נראה נרגש יותר!‬
‫כמובן. ראיתם משהו?‬
‫תצלם אותי קודם.‬
‫אתה הבוס כאן?‬ ‫-הנה.‬
‫בסדר. שם.‬ ‫-וכאן.‬
‫אבא, אני כבר חוזרת. תנוח כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫עוד אחת.‬
‫תיהני מהמקום.‬ ‫-כן, אבא.‬
‫זהו זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הנה הם.‬
‫הנה, שם!‬
‫ואו.‬
‫קדימה, תצרחי.‬
‫הנה, אבא. אני אקח את זה.‬
‫צריכים עזרה?‬ ‫-לא, אנחנו בסדר.‬
‫את חזקה.‬
‫- ביצ'וויי‬ ‫מסעדה, אכסניה ופעילויות -‬
‫אבא בחדר מספר שתיים, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ואת?‬ ‫-במספר שתיים.‬
‫נחמד לנסוע למקומות רחוקים, נכון?‬
‫למלא מצברים.‬
‫זה כמו אתחול. רואים הכול אחרת.‬
‫אני מקווה...‬
‫שנוכל לעשות את זה בכל שנה.‬
‫אתה חושב שבשנה הבאה...‬
‫שיין עדיין תהיה כאן?‬
‫אני רק אשים את זה כאן.‬
‫את יודעת, יקירה, בדרך לכאן...‬
‫לא זזתי, כי לא רציתי להעיר אותך.‬
‫אבא, נחרתי?‬
‫לא, אבל גם אם...‬
‫אם היית נוחרת,‬
‫לא הייתי מעיר אותך.‬
‫כי זו הייתה הפעם הראשונה‬ ‫זה זמן רב שנרדמת עליי.‬
‫הוא אדם טוב,‬
‫בעלך.‬
‫הוא גם נראה טוב.‬
‫אתם ביחד מאז שהייתם ילדים.‬
‫אז למה עוד אין לכם ילדים?‬
‫בהתחלה אמרנו‬
‫שצריך לחסוך קודם.‬
‫ואז הגיע הסרטן.‬
‫לא יכולתי להיכנס להיריון‬ ‫בזמן טיפולי הכימותרפיה.‬
‫ואז, אחרי הטיפול,‬
‫ניסינו, אבל כלום.‬
‫אם זה רצון האל...‬
‫זה יקרה.‬
‫נכון.‬ ‫-וטופה גדל להיות אדם טוב.‬
‫חשבתי שהוא יהיה יהיר ורודף שמלות.‬
‫הוא באמת רודף שמלות.‬
‫כן?‬ ‫-והוא גם אדם טוב.‬
‫טופה הוא אדם טוב.‬
‫באמת? טופה?‬ ‫-כן.‬
‫הוא נתן לנו הרבה דברים.‬ ‫הוא עזר מאוד לי ולבריאן.‬
‫הטיפולים שעברתי?‬
‫הוא שילם עליהם.‬
‫הוא אפילו נתן לבריאן עבודה.‬
‫ובכל פעם שבריאן ואני רבנו, ישנתי אצל טופה.‬
‫הוא אפילו עוזר לך עם הרשימה שלך.‬
‫אני ממש מקווה...‬
‫שתגשימי את כל המשאלות...‬
‫כדי שתוכלי להתחיל כבר בטיפול.‬
‫הם שאלו אותי‬
‫אם אני מכיר מומחים טובים כאן,‬
‫אבל אני לא מכיר.‬
‫מה קרה, מותק?‬
‫זה נכון שאתה מחפש רופא ובית חולים בשבילי?‬
‫אני לא רוצה לריב.‬
‫שיין.‬ ‫-תישאר שם.‬
‫מותק.‬
‫מה נסגר?‬
‫דיברנו על זה.‬
‫כבר החלטתי. לא אעבור טיפולים.‬
‫מה עובר על שניכם?‬
‫מה עובר עלינו?‬
‫טופה חבר שלך. אני בעלך.‬
‫בריי.‬
‫מה חשבת?‬
‫שאוותר עלייך‬
‫בלי שתקבלי טיפול? שלא אחפש דרך?‬
‫שפשוט אחכה שתמותי?‬ ‫-בריאן.‬
‫כשעברת את זה בפעם הראשונה,‬
‫הייתי לצידך, נכון?‬
‫הייתי איתך, נכון?‬
‫ביליתי? נהניתי? גם לי היה קשה.‬
‫לכן אני לא רוצה לעבור את זה שוב.‬
‫זה מה שאת רוצה.‬
‫שהמילה האחרונה תהיה שלך. כל כך אנוכי!‬ ‫-אני אנוכית?‬
‫הרגע אמרת שגם לך היה קשה!‬
‫היה קשה, כן!‬
‫אבל לא ויתרתי עלייך.‬ ‫מעולם לא חשבתי לוותר עליך.‬
‫למה את מוותרת עליי עכשיו?‬
‫חשבת פעם עליי? מה יקרה לי שלא תהיי פה?‬
‫את לא חושבת שגם כלפיי זה לא הוגן?‬
‫לעזאזל, ניצחתי את הסרטן בעבר.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫שאילחם בו שוב?‬ ‫אתה רוצה שאעבור את זה שוב?‬
‫שנינו יחד! נילחם בו ונעבור את זה.‬
‫אני רוצה לשכנע אותך לעבור טיפול שוב!‬
‫איך נוכל להיות בטוחים‬ ‫שארגיש טוב יותר אם אקבל טיפול?‬
‫לא נוכל!‬ ‫-בדיוק!‬
‫איך נדע אם לא ננסה?‬
‫בריי, אתה לא מבין?‬
‫סרטן השד שלח גרורות לריאות שלי.‬
‫הוא כבר התפשט.‬
‫מי אמר שאחלים ממנו?‬
‫לכן שווה לנסות, נכון?‬
‫ידעת ששיעור ההחלמה מהסרטן הזה‬ ‫הוא רק חמש עד עשר שנים?‬
‫זה עוד חמש עד עשר שנים איתך.‬
‫לא חשבת על זה?‬
‫את לא יכולה לתת לי את זה?‬
‫בריי.‬
‫בריאן.‬
‫שיין.‬
‫אנחנו רק רוצים שתבריאי...‬
‫כי אנחנו אוהבים אותך.‬
‫למה אתה לבד, אבא?‬
‫איפה טופה ובריאן?‬
‫מה? הם אמרו שהם יוצאים להליכה.‬
‫אמרתי להם שייקחו את הזמן.‬
‫כדי שנוכל לבלות עוד זמן יחד, נכון?‬
‫רק רגע.‬
‫אתה לבוש יפה!‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫כמובן. אני כאן איתך. אני צריך להיראות טוב.‬
‫שיין.‬ ‫-כן?‬
‫אני אסיר תודה על שזכיתי להיות איתך.‬
‫אתה יודע, אבא,‬
‫זאת התגשמות חלום בשבילי.‬
‫ואנחנו בסדר.‬
‫אימא בסדר. אני בסדר.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫אתה בסדר. הכול בסדר.‬
‫שיין,‬
‫תודה שאת אוהבת אותי‬
‫למרות... כל המגרעות שלי.‬
‫קדימה.‬ ‫-מה?‬
‫בואי נצא להליכה.‬
‫אבא, מה אנחנו עושים פה?‬
‫אני רק רוצה להיכנס ולהודות לאל.‬
‫שיין...‬
‫אני מצטער.‬
‫לא הייתי נוכח בפעם הקודמת.‬
‫לא עשיתי את זה למענך.‬
‫אני מצטער.‬
‫אם הייתה לי הזדמנות‬
‫לעשות הכול שוב...‬
‫אפילו אם הייתי יודע שזה יקרה...‬
‫לא הייתי בוחר אחרת.‬
‫גם אם אלוהים ייתן לי‬
‫חמש שנים...‬
‫או חמישה חודשים...‬
‫חמישה שבועות, או חמש דקות,‬
‫אקח אותם.‬
‫אני אנצל את כל הזמן הזה...‬
‫אנצל אותו כדי לטפל בך‬
‫וכדי לאהוב אותך.‬
‫גם אם זה כואב,‬
‫גם אם אני יודע שזה יכאב...‬
‫זה בסדר.‬
‫כי זה שווה את זה.‬
‫כל הכאב יהיה שווה את זה, כי אהיה איתך.‬
‫אתה היחיד‬
‫שאבחר ואוהב‬
‫לנצח.‬
‫לא משנה כמה זמן נשאר לנו, הרבה או מעט...‬
‫לא הייתי מחליפה את זמננו המשותף‬
‫בעד שום הון שבעולם.‬
‫גם אם נריב בכל יום...‬
‫בכל זאת אבחר בך.‬
‫אחת המתנות הטובות ביותר שקיבלתי כל חיי...‬
‫היא אהבתך.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך, בריאן.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫סליחה על אתמול בלילה.‬
‫ועכשיו, בואו נצטלם!‬
‫אחת, שתיים...‬
‫אחת, שתיים... עוד אחת. בסדר.‬
‫הרבה דמעות.‬ ‫-נכון.‬
‫טופה, תודה שמצאת אותי.‬
‫בריאן, תודה שאתה אוהב את הבת שלי.‬
‫אני אשאיר לך אותה עכשיו.‬ ‫-כן, אבא.‬
‫שיין, אני אתפלל לאלוהים‬
‫שזאת לא הפעם האחרונה שנתראה.‬
‫תבריאי, בסדר?‬
‫כן, אבא.‬
‫תודה שוב.‬
‫אבא'לה.‬
‫תודה.‬
‫אני אסתדר.‬
‫היא בידיים שלך.‬ ‫-כן, אבא.‬
‫תודה.‬
‫שיין, מתוקה.‬
‫כן, אבא?‬
‫אני אוהב אותך שלוש פעמים ביום!‬
‫אני אוהבת אותך, אבא. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫טוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫תודה, טזמניה.‬
‫תודה, אוסטרליה!‬
‫רק אוסטרליה?‬
‫אני רוצה להודות... לשניכם.‬
‫גם אני. תודה, מותק.‬
‫תודה, טופה.‬
‫תודה, מותק.‬
‫באמת, תודה רבה.‬
‫כי אתם הגברים האחרונים שנשארו בחיי.‬
‫על מה את מדברת, שיין?‬
‫את נשמעת כאילו את נפרדת. תפסיקי.‬
‫לא. אתם תמיד תומכים בי.‬
‫שימחתם אותי כל כך בטיול הזה.‬
‫קשה לי אפילו לדמיין פרידה מכם.‬
‫זה מספיק, מותק.‬
‫טופה! אמרת שנחזור כל שנה?‬
‫בואו נעשה את זה! בטח עדיין אהיה כאן, נכון?‬
‫בסדר?‬
‫אני אסכים לטיפול.‬
‫באמת?‬ ‫-כן!‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫נו, נחזור לכאן?‬
‫בשנה הבאה?‬ ‫-כן.‬
‫גם אם תהיי קירחת?‬ ‫-כן!‬
‫בסדר, בואו נחזור, אבל...‬
‫גם אז אתה תשלם.‬
‫לא, את.‬
‫אפשר פשוט לנסוע לסוביק.‬
‫יקר שם מאוד.‬
‫מי יודע, אולי נהיה ארבעה בשנה הבאה.‬
‫עם סטאר!‬ ‫-לא, אל תתחיל שוב!‬
‫או אולי חמישה. כולל איש העסקים.‬
‫יש לנו הפתעה בשבילך.‬
‫בואי הנה.‬
‫מה זה?‬ ‫-זה לא ברשימה שלך?‬
‫לא! לא לזה התכוונתי.‬
‫זה טוב. יש שלוש, גם בשבילנו.‬
‫אני רוצה לצבוע את השיער באמת, מותק!‬
‫לא אכפת לי. אני קונה.‬ ‫-כן. בואו נקנה את אלה.‬
‫לא! אין מצב!‬
‫זה טוב! תפסיקי להיות כל כך בררנית,‬ ‫את לא כזאת יפה.‬
‫- הרשימה הקסומה -‬
‫יופי!‬ ‫-יש, אנחנו בבית!‬
‫ואו, חם בחוץ.‬ ‫-ממש חם!‬
‫ביי, טופה! תודה. ממש נהניתי!‬
‫על לא דבר. אני שמח שנהנית.‬
‫מאוד!‬
‫תודה.‬ ‫-הטיול הזה היה בשבילך.‬
‫אני אוהבת אותך, טופה. תודה.‬
‫היי, בריי.‬ ‫-מותק! אתה מסתדר?‬
‫אני בא, בוס!‬
‫הנה.‬
‫תודה, אחי.‬
‫על מה אתה מודה לי? אתה תחזיר לי.‬
‫אתה צריך לחזור לעבודה‬ ‫בתור העוזר האישי שלי.‬
‫נראה שאני צריך לחזור באמת.‬ ‫כדי שלא תמצא את עצמך שוב בבית הלא נכון.‬
‫אבל ברצינות, אחי,‬
‫מזל שאתה עשיר. אנחנו מרוויחים מזה הרבה.‬
‫תודה.‬
‫אוהב אותך, חבר.‬
‫אתה דרמטי מדי! בדיוק כמו אשתך.‬
‫אבל... גם אני אוהב אותך.‬
‫כן.‬
‫שמור על עצמך.‬ ‫-לך הביתה.‬
‫טוב.‬ ‫-טופה, סע ישר הביתה, טוב?‬
‫טוב, הגיע הזמן לישון.‬ ‫-זמן לישון. כן.‬
‫כמה נחמד. זמן לנוח.‬
‫כבר התעייפת?‬ ‫-כן, אתה לא?‬
‫לא, פשוט חשבתי... התחתנו, נכון?‬
‫אז?‬ ‫-אחרי החתונה, יש ירח דבש.‬
‫לא, כי העניינים לא התחממו באוסטרליה.‬
‫טופה היה איתנו. אבא שלך היה איתנו.‬
‫אולי... נחמם את העניינים עכשיו?‬
‫די. אני אחשוב על זה.‬
‫אז רק אשאל אותך... אור דלוק או כבוי?‬
‫כבוי.‬ ‫-הנה זה בא!‬
‫סקס או שוקולד?‬
‫שוקולד!‬ ‫-לא! אין מצב!‬
‫אמרתי שוקולד, מותק.‬
‫הנה זה בא!‬
‫אלה יהיו שתי הדקות המאושרות בחייך.‬
‫רק שתי דקות?‬
‫טוב, עבר הרבה זמן.‬
‫ליילה! בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, חמודה.‬
‫רק רגע, בסדר? תני לי להכין קפה.‬
‫היי, מותק! בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫ישנת טוב?‬ ‫-כן.‬
‫מה תרצה לארוחת הבוקר? אני אכין.‬
‫בשר ספאם.‬
‫אין לנו ספאם, רק ביצים.‬
‫באסה.‬ ‫-אבל אני יכולה להכין מקושקשת.‬
‫היא עשתה כבר פיפי?‬
‫עוד לא. תוכל להוציא אותה?‬
‫כן.‬ ‫-אני אכין את החביתה.‬
‫מותק, הסתכלתי קודם על התמונות שלנו.‬
‫קדימה. צאי.‬ ‫-נראה שהיה לנו ממש כיף,‬
‫ואני מתגעגעת למזג האוויר שם.‬
‫אפשר לחזור לשם?‬
‫והפינג... מותק!‬
‫מותק, אני מדברת אליך. מותק!‬
‫בריאן?‬
‫בריאן!‬
‫זו מפרצת.‬
‫וריד התפוצץ בראשו.‬
‫למה לא ידענו שיש לו מפרצת?‬
‫מפרצות לא מאובחנות אינן נדירות.‬
‫התסמינים שלהן, כמו כאבי ראש וסחרחורות,‬
‫אנשים חושבים שזה מיגרנה.‬
‫אני משתתף בצערכם.‬
‫את מוכנה?‬
‫הכנתי רשימה קסומה.‬
‫היא כוללת את מכתב ה"נתראה אחר כך"‬ ‫שכתבתי לבריאן.‬
‫חשבתי שאני לא צריכה לסיים אותו.‬
‫ידעתם ש...‬
‫את כל מה שיש כאן...‬
‫הכנתי לעצמי.‬
‫זה היה אמור להיות בשבילי.‬
‫הייתי מוכנה להיפרד,‬
‫אבל לא ככה.‬
‫הסכמתי לקבל טיפול‬
‫כי אמרת...‬
‫אמרת שתטפל בי.‬
‫אמרת...‬
‫שתחזיק לי את היד...‬
‫ושנילחם בזה יחד.‬
‫סגרנו...‬ ‫-סליחה.‬
‫אוגי...‬
‫סליחה.‬
‫סגרתם?‬
‫אימא?‬ ‫ -אבל הוא...‬
‫שיין דה קסטרו כאן?‬
‫את שיין.‬
‫היי.‬
‫כן. זה בשבילך.‬
‫סליחה שהתפרצתי לכאן ככה.‬
‫אספר לכם איך זה קרה.‬
‫יש מישהו שאוהב אותך מאוד,‬ ‫והוא יצר איתי קשר.‬
‫ואז הוא ביקש‬
‫שאשיר לך.‬
‫זה בריאן, בעלך.‬
‫הוא כאן?‬
‫הוא לא? חבל מאוד.‬
‫ניסיתי להתקשר אליו, אבל הוא לא ענה.‬
‫רציתי להודיע לו שאני בדרך.‬
‫כן, אבל...‬
‫אם זה בסדר מצדך,‬ ‫אני רוצה לקיים את ההבטחה שלי.‬
‫טוב? הבאתי רמקול.‬
‫זה ג'ומאר.‬
‫מהר, קדימה.‬
‫"את נתת לי חיים‬
‫"הוספת צבע לעולם חסר הצבע שלי‬
‫"ואני חושב שעשיתי את אותו הדבר בשבילך‬
‫"עכשיו הלבבות והרגשות שלנו הם אחד‬
‫"אנחנו התחלנו את זה‬
‫"אני מקווה שהאהבה שלנו תעלה על גדותיה‬
‫"אהובתי, אני כל כך שמח‬ ‫העצבנות נעלמת‬
‫"כשאני איתך‬
‫"כאן, כאן בליבי‬
‫"אהבתי לעולם לא תיעלם..."‬
‫סליחה. זה היה כל כך גרוע?‬
‫לא!‬ ‫ -טעיתי או...‬
‫בבקשה, תמשיך.‬
‫שאמשיך?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫בסדר. חשבתי שזה לא מוצא חן בעיניך.‬
‫"אל תדאגי, יקירתי‬
‫"רגשותיי לא ישתנו‬
‫"כאן, כאן בליבי‬
‫"אהבתי לעולם לא תתפוגג‬
‫""רגשותיי לא ישתנו לעולם‬
‫"מה קרה? את זועפת כי את..."‬
‫שמעתי שלא אהבת אף אחת מההצעות שלהם.‬
‫אתה לא רוצה לעשות סיפור אהבה?‬
‫זה לא העניין,‬
‫אבל אני רוצה משהו אחר.‬
‫משהו שלא עשיתי מעולם.‬
‫טופה, זו ההזדמנות שלך לקאמבק.‬
‫כל סיפורי האהבה זהים.‬
‫רק הבגדים שלהם משתנים.‬
‫מה עם בריאן?‬
‫אני רוצה לעשות את סיפור האהבה של בריאן.‬
‫יש לך תור אצל הרופאה, טוב?‬
‫הבטחת לבריי.‬
‫אני הולך.‬
‫- מותק, תמיד תהיי הפינגווין שלי‬ ‫אני אוהב אותך -‬
‫שיין?‬ ‫-היא שם בפנים.‬
‫שיין?‬
‫שיין!‬
‫שיין.‬
‫שיין! טופה, אני אקרא לרופאה, רק רגע!‬
‫אומרים שאתה צריך רק אדם אחד שיאמין בך.‬
‫- פסטיבל הסרטים הפיליפיני‬ ‫השחקן הטוב ביותר: כריסטוף דסידריו -‬
‫היו לי שניים.‬
‫בריאן, אחי, שיין,‬
‫זה בשבילכם.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אימא.‬
‫אמרתי לך שתזכה, נכון?‬
‫שיין,‬
‫תודה.‬
‫תודה לך ולבריאן.‬
‫לימדתם אותי לאהוב...‬
‫ולאהוב את מה שאני עושה.‬
‫בעיקר את עצמי.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫אני יודעת שאתה מסוגל.‬
‫אם בריאן היה כאן...‬
‫הוא היה כל כך גאה בך.‬
‫טופה...‬
‫ניסיתי להילחם בזה,‬
‫אבל אני ממש מתגעגעת לבריאן.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫סליחה.‬
‫היי. אתה לא כריסטוף דסידריו?‬
‫אלוהים! אני מעריצה שלך!‬ ‫ראיתי את הסרט שלך.‬
‫היית כל כך טוב.‬ ‫פרס השחקן הטוב ביותר בהחלט הגיע לך.‬
‫והסיפור של החברים שלך היה כל כך נוגע ללב.‬
‫תודה.‬
‫אפשר להצטלם איתך?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫תודה.‬
‫מוכן? אחת, שתיים...‬
‫יופי!‬
‫אם זו לא בקשה מוגזמת,‬
‫תוכל לצלם לי ברכה בווידאו?‬ ‫היום יום ההולדת שלי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫מה שמך?‬ ‫-שמי חואנה קורין.‬
‫ב-ק'. אבל אתה יכול לקרוא לי חואקו בקיצור.‬
‫חואקו?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר להזמין אותך לקפה?‬
‫כן, בטח.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬