Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ORAȘUL NEW ORLEANS
VAGABOND ZULU
Numele acestei organizații
este Clubul de ajutor social și recreere Zulu.
Cotizațiile sunt prea mari.
- Distracția costă. - Doamne!
Frate, noi suntem membrii cotizanți.
Dar du-te dincolo de porțile alea!
Zulu e proprietatea tuturor.
Toți de aici fac parte din noi.
Dar nu punem la îndoială sufletul Mardi Gras.
Nu punem la îndoială mulțimile care vin să ne vadă.
Fără Zulu, n-ar exista Mardi Gras.
Aruncam lucruri din spatele carului. M0ărgele și toate cele.
Mi-am ratat copiii la limită.
Carul a trecut pe lângă ei, fiindcă nu-i vedeam.
Era ca un covor lățos.
„Te-ai uitat fix la mine.”
- E o mare de fețe. - De aia zic. M-am uitat.
- „Te-ai uitat fix la mine.” - Cât ai băut?
- Ce? - Cât ai băut?
Îmi cunosc copiii. Nu contează cât am băut.
S-o lămurim! Nu se bea pe care.
Nu bea nimeni pe care.
Sunt mulți pe care nu-i poți vedea.
Asta e povestea mea și mă țin de ea.
Un copil de trei ani își trăiește viața
văzând Zulu.
Zulu a apărut acum 30 de ani.
Undeva, la o paradă, a zis: „Vreau să fiu tipul ăla de pe car.”
Și asta-i toată frumusețea de fapt.
Energia Zulu nu poate fi egalată.
Când vine Zulu, e o experiență spirituală.
Doar așa poți spune.
UN REGE CA MINE
În fiecare an, de Carnaval
Facem un costum nou
Roșu, galben, verde Mov sau albastru
Facem un costum nou
Câți oameni îți vin din afara orașului?
Cam...
Cam opt sau nouă din California.
Și vreo șase din Texas.
Asta-i ultima partidă de pescuit până se termină sărbătoarea de Mardi Gras.
Trebuie să mă pregătesc pentru bal. Să pregătesc nucile de cocos.
Am multe de făcut, frate.
Am multe de făcut.
Haideți, fraierilor!
Să prindem creveți zemoși!
Sunt mult mai diferit decât cineva crescut în DC sau LA
sau oriunde altundeva în State.
Suntem cel mai afro-caraibian loc din Statele Unite.
Noi gătim altfel. Mâncăm altfel. Vorbim altfel.
Eu nu spun: „Cum merge, amice?”
Nici n-am vrut să vorbesc engleza standard.
Ci ca cineva din New Orleans.
Asta n-am vrut să se schimbe niciodată.
Măcar putem zice c-am prins ceva.
M-am alăturat Zulu pentru că voiam ca ai mei copii
să înțeleagă frumusețea culturii lor.
De la uraganul Katrina,
cred că Zulu a devenit
cea mai mare echipă de organizare din oraș.
Fiindcă am fost primii care am vrut să revenim după Katrina.
Și cred că asta a dat tonul pentru restul orașului.
Și am rămas pe locul unu de atunci.
CLUBUL DE AJUTOR SOCIAL ȘI RECREERE
Poftiți la nuci de cocos Zulu!
Mardi Gras n-ar fi Mardi Gras fără o nucă de cocos.
Carnavalul era un moment magic al copilăriei din New Orleans.
Parada Zulu era cea mai așteptată în dimineața Carnavalului.
Mereu a avut o alură mitică.
Știam că aveau o echipă de culoare și că ofereau nuci de cocos.
Ne imaginam că, dacă apucam să-i vedem
și ne vedeau și ei, ne-ar fi dat nouă tot ce aveau.
Face parte din New Orleans la fel ca tocana, troleibuzul, Cartierul Francez.
Zulu este New Orleans.
Nu-mi amintesc de când eram foarte mic,
dar îmi amintesc cum curățam nuci de cocos.
Toată familia și prietenii noștri erau afară, făceau grătar.
De la prima oră.
Nu știam de ce făceam grătar la 05:00 dimineața.
Dar așteptam să vină Zulu, care nu venea la timp.
Când a început să treacă Zulu, țin minte că am fugit pe bulevard.
Ne distrăm din toată inima,
dar și muncim din greu.
Cred că asta întărește dragostea din această comunitate.
Donăm sute de biciclete la fiecare Crăciun,
mii de dolari în...
- Alimente. - ...alimente și burse.
E orașul nostru. Ce-i mai bun de făcut
cu banii sau timpul tău decât să le investești în oamenii
care vor să ne vadă defilând în dimineața de Mardi Gras?
Când vin aici, am ocazia să fiu eu însumi
și să fiu acceptat.
Nu e nevoie să mă schimb.
Poți veni aici să discuți cu un înalt oficial
sau cu o persoană care lucrează în serviciul public
în domeniul salubrității.
Dar aici suntem egali.
Și cred că e ceva măreț în a ignora statutul socioeconomic ca să ne adunăm
ca oameni de culoare.
Zulu a fost inițial o organizație de linia a doua.
Știi că, în prima linie, e de obicei familia.
„Social” vine de la socializare.
Ajutorul se referă la cel acordat în mod benevol pentru înmormântări.
Deci asta am făcut.
Ne ajutăm reciproc în comunitate.
Dacă n-aveai bani de facturi, mâncare, pentru o înmormântare,
această frăție ținea loc de ajutor social și club de recreere.
Aceste cluburi erau grupuri care prin care ne asiguram,
fiindcă albii nu ne îngropau.
Așa ne îngropam unii pe alții.
Misiunea noastră era să ne ajutăm,
să-i ajutăm pe bolnavi, s-avem grijă de familiile îndoliate.
Când un membru se stinge,
noi asigurăm o înmormântare corespunzătoare
și o numim înmormântare jazz.
Apoi, lumea se alătură convoiului și dansează, îl sărbătorește pe răposat
și îl conduce la locul de veci.
Fiecare membru e încântat de înmormântarea jazz.
Cred că e amuzant.
Știi că o să ți se poarte de grijă când o să treci în neființă.
În timp, ideea oamenilor care se alătură convoiului
s-a desprins de ritualul înmormântării
și a devenit ceva de sine stătător, un mod de a te bucura
în orice moment, nu doar odată cu onorarea vieții cuiva.
Se onorează tot ce trăiește.
E o cultură care datează tocmai din perioada sclaviei.
Piața Congo.
Duminica era ziua liberă, ne luam cele mai bune țoale,
cele mai bune haine, ieșeam și ce făceam?
Ne sărbătoream pe noi. Ăștia suntem.
Crescând în Louisiana, îți amintești mereu de trecut.
Aia e o plantație.
Mă trag din șase generații crescute în New Orleans.
Arborele genealogic de pe mamă
ajunge până în perioada sclaviei.
La un moment dat în viață, priveam descendența din sclavie
ca pe un lucru rău,
dar azi sunt mândru să spun că sunt urmașul lor.
E unul dintre motivele pentru care am intrat în Zulu,
ca să simt acea cultură, să învăț despre ea și să o prețuiesc.
- Cum se pornește? - Sus. În stânga ta.
- Da, acolo. - Sus, în stânga ta.
- Aici. Bine. - Da.
- De Crăciun. - Da, de Crăciun.
Deci, ea e dna Evelyn, soția lui Riley.
Vernon, dna Joyce.
- Joyce, soția lui Vernon? - Da.
Ăla era Terrence. Acolo.
Eram la grădiniță atunci,
deci aveam patru ani.
Deși se desfășura acea petrecere,
eu cu verii și prietenii mei eram în altă cameră.
Da.
- Nu aveam voie să stăm cu adulții. - Așa e.
Dacă adulții purtau o conversație, copiii nu aveau voie în cameră.
Îmi plăcea că, la acea vreme,
toți se îmbrăcau elegant, își lustruiau pantofii.
Asta-i frumusețea copilăriei în New Orleans.
Mereu sărbătorim. Ne bucurăm de viață.
Atunci, oamenii de culoare erau marginalizați.
Dar tot au găsit o cale să se distreze.
- Cred că eram la grădiniță. - Da.
Aveau un concurs de frumusețe. Puteai fi Regele Zulu.
În copilăria mea,
personajele Disney erau regi și prințese.
Iar Zulu mi-a oferit mie, unui copil de culoare, ocazia să fiu rege.
Cred că ne-am mutat în casa asta în 1968.
Cartierul era locuit de o majoritate albă când ne-am mutat în el.
Da.
Am fost a doua familie de culoare care s-a mutat aici.
Așa au mers la acea școală, fiindcă era școala cartierului.
Directoarea mi-a spus că nu au voie să se înscrie acolo.
I-am spus că, dacă nu se pot înscrie,
nici ea nu o să mai fie directoare. Și am rămas acolo.
I-am spus că nu plec înainte să-i înscrie la școală.
Ea a spus: „Tatăl meu e judecător.”
I-am spus: „Al meu muncește în port. Și aici rămân.”
I-am zis: „Eu te cunosc.
Soțul tău e coproprietar al magazinului alimentar
din fața casei unde am crescut eu.”
I-am zis: „Știu că era un rasist, la fel ca tine.
Și nu o să permit ca ai mei copii să treacă prin ce am trecut eu,
că, dacă-ți permit să le faci asta alor mei,
asta o să-i rănească și pe ceilalți.”
„Mama s-a născut în 1920.
Iar eu m-am născut în 1941.
Tatăl ei și-a dorit un viitor mai bun pentru ea.
Și eu vreau asta pentru ai mei.”
Așa au intrat copiii mei la școală.
Prima dată când am fost la Zulu... La vremea aceea,
aveau voie doar la parterul feribotului de pe Canal Street.
Când i-am văzut pe cei din Zulu, mânjiți pe fețe cu negru, am plâns.
Nu mi-a venit să cred.
- Asta m-a dus să văd. - De ce ai plâns?
Fiindcă am crezut că o să văd ceva frumos și era urât.
Pentru mine, toată negreala de pe fețe... Aveau...
Nasul era negru, vopsea albă în jurul fiecărui ochi.
De ce ți-a amintit?
- Ce? - De ce ți-a amintit?
De cum erau imitați cei de culoare.
În anii 1900, regula era că trebuia să porți mască.
Era obligatoriu.
Toate organizațiile purtau măști la Mardi Gras.
Dar, pe atunci, afro-americanilor le era interzis acest lucru.
Atunci a apărut ideea fețelor vopsite în negru, cu alb la ochi și la gură.
Unii spun că e o batjocură, dar nu despre asta e vorba.
E vorba despre reprezentarea organizației și mascarea fețelor.
Cine era doamna cu care te-am văzut?
Nu era nicio doamnă.
Era soția mea.
Înainte ca noi să ne putem reprezenta singuri,
albii care conduceau lumea o făceau deja în locul nostru,
schimonosindu-ne cu machiajul de tip blackface
și felul distorsionat de a ne percepe.
Ai putea crede că Zulu satiriza
statul capitalist care îi făcuse să-și picteze fețele
sau că, de fapt, făcea apel la istoria sa,
că încerca să devină una cu rădăcinile și cultura africane.
Arată de fapt greutățile cu care cei de culoare
s-au confruntat în SUA, fiind asupriți de către adepții supremației albe.
Avem un rege Zulu, mamă.
Ai nimerit în cap un rege Zulu.
REGELE ZULU
Clubul de ajutor social și recreere Zulu a fost înființat în 1909.
Trăiau niște vremuri dificile...
PREȘEDINTE CLUB
...din moment ce au pus bazele unei organizații
care să organizeze activități care nu erau permise în mare parte,
adică parade cu oameni de culoare pe străzile din New Orleans.
Zulu a apărut într-o perioadă foarte periculoasă.
Anul 1915 e considerat cel al ispășirii confederate.
S-a lansat filmul Nașterea unei națiuni. A fost începutul renașterii Klanului.
Revoltele rasiale din șase orașe, mai ales în New Orleans,
au început să lovească în ordinea rasială, care era oricum
delicată și plină de tensiune.
Înainte de Zulu, paradele de carnaval din New Orleans
erau rezervate albilor.
Grupările albe erau ca niște aristocrații false.
Au creat niște regine și regi falși și toate cele ca să se simtă mai bine
după înfrângerea Statelor Confederate în Războiul Civil.
Au vrut să-și recapete cumva acel sentiment de superioritate.
Asta se vedea în parade și în balurile dansante.
Cei de culoare participau la paradele albilor de Mardi Gras,
dar ca purtători de torțe,
ca să care bidoane de 38 de litri de combustibil
prevăzute cu o torță,
ca însoțitori pentru cai și catâri
și, desigur, ca să facă curat după ce albii se distrau destul.
REGE ZULU 2019
Tot ce făcea albul și ne era nouă interzis de către el,
noi făceam cumva în felul nostru.
Ei defilau în parade.
Și, pe vremea aia, nu le dădeau voie și celor de culoare să facă asta.
Așa că ei și-au făcut propria paradă.
Trăiască Regele Zulu!
Ne bucurăm că avem ocazia asta.
Locuitori din New Orleans,
sunt mândru de prezența congregației astăzi,
mândru că suntem cu toții aici.
Trăiască regele poporului Zulu din 1929,
dl Wurry Watson!
Zulu a fost mai mult decât un club de ajutor social.
Zulu a fost o mișcare istorică
pentru batjocorirea rasismului
în timpul uneia dintre cele mai mari
și mai importante sărbători culturale, Mardi Gras,
care le-a transmis asupritorilor mesajul:
„Tot dăm înainte.”
- Ce faci? Ce mai faci? - Haide, frate!
Păstrați-o pentru...
Ești puțin tensionat.
Am fost crescut Zulu. La fel și tata.
Tatăl meu era Zulu când eram la liceu,
iar eu am absolvit liceul în 1965,
iar el era Zulu dinainte de asta.
Și e mereu o plăcere pentru mine
să mă aflu printre oamenii de culoare ai orașului.
Mai demult, nu exista această organizație.
Mergeam pe străzile lăturalnice. Acum suntem pe principală.
Suntem în prim-plan.
Nu mă lăsați să iau 150 de puncte!
Altfel trebuie să închideți clubul.
Uraganul Katrina mi-a distrus casa în totalitate.
Era apă de aproape doi metri, în tot cartierul.
Clubul ăsta era sub ape.
Aveam oameni care lucrau la club și aveam un loc pentru grătar afară.
Singura lumină de pe Broad Street era la Clubul Zulu.
Prima paradă Mardi Gras de după Katrina
n-o voi uita niciodată.
- Nici eu. - A fost cea mai bună.
- Memorabilă. - O paradă ca la carte.
Fiindcă ei nu voiau s-o ținem.
Parcă a fost un conflict, nu? Legat de paradă.
- De paradă. - Nu voiau.
Iar noi am organizat-o oricum și a fost... Mă bucur că s-a ținut.
- A fost extraordinară. - Sper să nu mai pățim asta.
- Minunată. - Uluitoare.
A fost uluitoare.
CLUBUL DE AJUTOR SOCIAL ȘI RECREERE
Nu mai intră nimeni acolo momentan.
E destul de rău.
Mi-am cumpărat casa în estul orașului New Orleans
și, în urma furtunii, am pierdut-o.
Cam 80%, 90% din oraș era sub apă.
Majoritatea membrilor sunt... Erau în parohia Orleans
și au fost afectați, așa că fiecare a luat-o pe drumul său.
A fost făcut un apel către toți membrii
pentru a reveni în oraș la o ședință de urgență.
Iar eu am participat la ea, a fost în West Baton Rouge.
A fost un conflict intern în Zulu: dacă aveam să organizăm sau nu Carnavalul,
dacă aveam să defilăm sau nu și ce însemna asta.
Lumea se întreba dacă nu cumva New Orleans și-ar pierde identitatea.
Iar frații din Zulu au spus că trebuie să dăm o declarație,
nu doar despre Katrina.
Una pentru lumea întreagă.
Mi se cam umezesc ochii gândindu-mă la toți membrii
care și-au pierdut viețile în acea perioadă.
- Asta e pentru noi. - E pentru New Orleans.
Face parte din vindecarea de după Katrina, o să renaștem din cenușă.
- Așa facem noi. - Așa facem.
Mulți cred acum, chiar mulți istorici scriu
faptul că acea decizie a salvat imaginea orașului New Orleans
și a statului Louisiana așa cum le știm noi.
De când am pornit de pe bulevardul Jackson,
n-am stat jos deloc.
Ci în picioare.
Și, când am ajuns la intersecția dintre Claiborne și Jackson,
iar mulțimea striga: „Regele Zulu!” a fost ceva extraordinar.
Apoi mi-a venit rândul să vorbesc,
am privit mulțimea și am spus:
„Toți din New Orleans ar trebui să vină aici, să se bucure de Mardi Gras,
o paradă Zulu nu se compară cu nimic.”
Mulțimea a apreciat asta. Și, știți...
Primarul a spus: „E genul meu de rege.”
Despre asta e vorba.
Inelul Zulu arată cine-i regele Zulu.
Un inel, unul.
E ca inelul de la Super Bowl, da?
Și el are unul.
Și eu am.
Mai sunt câțiva care au.
Asta-i marfa adevărată, nu alea primite de Cowboys și Steelers.
Ăsta-i inelul important.
Barack Obama a putut fi președinte, dar nu și rege Zulu.
E doar unul pe an.
- E membru de onoare? - Unul pe an.
E membru de onoare,
dar nu poate fi rege.
Ținem alegeri corecte și acceptăm rezultatele.
Trebuie să poți
să faci campanie,
să te împrietenești,
să cumperi pui, whisky.
Nu e ceva real, dar tot se plătește.
Nu e real, dar cumva, tot este.
Pentru că Regele Zulu
este cu adevărat venerat
de oamenii din comunitate.
E oficial.
A fost încoronat de către actualul nostru rege,
fratele George V. Rainey.
Doamnelor și domnilor,
vi-l prezint pe Regele Zulu 2020, fratele Brian M. Sims.
Când ești încoronat ca rege, trebuie să fii sigur că vei putea
să reprezinți această organizație.
Nu doar în comunitatea din New Orleans, ci în lume,
fiindcă ești văzut de toată lumea.
MARDI GRAS 2020
Nu e prima dată la tine, nu?
- Ba da. - Da?
Ești virgin!
- Da. - La naiba!
Fiți atenți!
- Cine-s stăpânii? - Vagabonzii!
Vagabonzii!
Iată!
- Soția mea mi-a făcut costumul. - Bun.
Fir-ar să fie!
Pe vremuri, le făceau din palmieri.
Erau făcute manual.
O perucă corespunzătoare.
- Așa. - Da.
Suntem gata.
Da, puiule! Zulu!
Mardi Gras fericit!
Rege Zulu!
Zulu Brian Sims!
- Trăiască Zulu! - Trăiască!
Mulțumim organizației Zulu pentru tot ce face pe parcursul anului
pentru oraș și comunitate.
Trăiască Zulu!
PREȘEDINTELE CONSILIULUI ZULU
Mardi Gras fericit! Mersi că ați venit!
Mulțumesc tuturor.
Mardi Gras fericit!
Pe 9 martie s-a înregistrat primul caz de COVID-19 în statul Louisiana.
La două săptămâni după Mardi Gras.
În Louisiana, cifrele sunt incredibile.
...în zona New Orleans,
orașul cu cea mai mare mortalitate din țară.
...epicentre ale pandemiei globale.
Cvadruplu față de New York.
Peste 70% dintre decese sunt în rândul comunității de culoare.
Evident, e o mare discrepanță și vom încerca să rezolvăm asta
cât mai repede.
Am început să vedem tot mai mulți oameni afro-americani
preponderent la spital,
care erau internați și mureau după două săptămâni.
Și mulți dintre ei erau membri Zulu.
În vinerea dinainte de Mardi Gras e unul dintre cele mai mari baluri,
cu 24.000 de oameni.
Vin oameni din toată lumea ca să-l vadă pe Regele Zulu.
Clubul Zulu e centrul petrecerilor noastre de Mardi Gras.
Acolo petrecea toată lumea.
Toți au participat la balul Zulu.
Persoane pe care le cunoșteam,
cu care am petrecut, am mers la școală, la biserică.
În doar câteva ore,
trei persoane s-au îmbolnăvit.
Era ireal. Cum naiba?
Apoi, cazurile s-au tot înmulțit.
ZECE SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
E o zicală veche: „Apreciezi ceva doar după ce nu-l mai ai.”
Mi-e dor să mai stau pe aici.
Vedeți steagul negru de acolo?
Când e arborat steagul negru, înseamnă că un membru a decedat.
Ce faci, frate?
Ce faci?
Cică 15 frați s-au stins de boală.
Credeam că 11. Nu știam că am ajuns la 15.
- N-am mai numărat. - Dacă nu mă înșel, sunt 15.
Doare rău.
Niciodată n-am fost înconjurat de moarte ca acum.
Da.
E prima dată când vin aici din săptămâna de după bal.
E cam sfâșietor,
fiindcă e pustiu.
N-a mai fost închis atâta timp de la Katrina
și nu credeam că o să se mai întâmple.
Deocamdată, nu știm când o să se redeschidă.
REGE
E Peretele Regilor.
Sunt punctul culminant al Mardi Gras. Sunt vedetele.
Larry Hammond era o mare personalitate.
A fost rege în timpul Katrinei.
M-a luat pe nepregătite.
Nu mi-a venit să cred, pentru că era în vârstă,
dar se ținea foarte bine.
Nu m-am gândit c-o să-l răpună boala.
Sincer să fiu, m-a șocat.
Bună dimineața! Numele meu e Larry Hammond.
Larry A. Hammond, mai exact.
Am fost Rege Zulu, membru de onoare,
membru pe viață
și apoi spectator.
Era un tip de nădejde.
Am plâns două ore.
E cam descurajant.
Nu ne putem vedea cu familia după cum am vrea.
Ca societate de binefacere, asigurăm înmormântarea adecvată.
E foarte deprimant că nu putem face
lucrul pentru care a fost înființată această organizație.
Factorii care contribuie la boală nu sunt doar medicali.
Sunt și socioeconomici.
N-ai acces la un sistem medical bun, la chestii necesare.
Astfel, o pandemie te va afecta mult mai tare.
URGENȚE
În New Orleans, în funcție de locul unde stai, muncești, te joci,
poți muri la 55 de ani
sau la 80.
E absolut inacceptabil.
Și are mare legătură cu felul în care sunt tratați oamenii din comunitățile
care dau personalitate orașului New Orleans.
Trăiesc într-un loc numit Destrehan, Louisiana,
adică la aproximativ 35 km de centrul orașului New Orleans.
La 3 km de casa mea, sunt trei uzine chimice.
TRĂIM ÎN UNITATE
Am știut asta dinainte să cumpăr casa, dar am decis să locuiesc aici
datorită sistemului educațional grozav.
Datorită uzinelor chimice, școala a beneficiat de multe taxe.
Oamenii au primit slujbe foarte bine plătite.
Facem toți un sacrificiu.
Nimeni nu vrea să facă cancer,
dar ceva tot ajunge să te omoare, nu?
Deci am decis în mod conștient
că pentru mine merită să trăiesc în Distrehan,
fiindcă mi-a permis un stil de viață pe care mi l-am dorit mereu,
mai puțin partea cu uzinele.
Colțul ăsta e special pentru mine,
căci tata a crescut la mai puțin de o stradă de aici.
Toată strada era un cartier afro-american de afaceri.
Chiar în colțul ăsta era un restaurant, aici, o companie financiară,
un atelier auto, acolo.
Și se întindea de aici
în direcția aia, la 20 de străzi, până la Canal Street.
În 1966, când au anunțat
construirea autostrăzii care urma să treacă prin New Orleans,
trebuia să treacă de-a lungul râului, iar locuitorii Cartierului Francez,
care erau aveau, știți voi, legături politice și averi
s-au opus proiectului.
LA O PARTE, COPACILOR!
Asta a însemnat trecerea ei prin centrul nostru comercial.
Era o stradă foarte aglomerată,
pentru că cei din Parohia St. Bernard treceau pe acolo
pentru a intra în New Orleans.
Dar, când au apărut stâlpii de susținere, multe firme mici au dispărut.
Prin expropriere silită, guvernul federal, statul și orașul au colaborat
pentru distrugerea unui număr de 326 de firme ale celor de culoare.
Trei sute douăzeci și șase de firme deținute de oameni de culoare.
A fost un transfer uriaș de avere.
Nicio magie și niciun noroc
nu vor construi șosele în același ritm cu mașini.
Mai întâi, s-a împărțit cartierul.
Apoi, le-a scăzut valoarea imobilelor.
Capitalul lor s-a evaporat.
Cartierul ăsta era dispensabil pentru că era un cartier de culoare.
Sunt 13 cartiere de culoare afectate direct de construirea autostrăzii.
În acele comunități, venitul mediu e de 18.500 de dolari pe an.
Astăzi.
44% dintre oameni nu au acces la vehicule.
Mai puțin de 10% dintre elevi locuiesc aproape de școală,
aproape de o bibliotecă.
Nivelul încarcerărilor, rezultate școlare slabe,
toate astea reduc speranța de viață cu până la 25 de ani.
Faptul că am ales să-mi cresc cei cinci copii
în cartierul unde sunt aproape de bunici și de verișori,
le scade șansele la o viață împlinită și le-o și scurtează.
Dacă vreau să trăiască mult, trebuie să mă mut.
Nu e corect.
Ruta lui Zulu de Mardi Gras
a inclus mereu bulevardul Claiborne, la fel și bulevardul Orleans.
Și, până în ziua de azi,
Zulu e singura organizație de parade care defilează pe bulevardul Claiborne,
bulevardul Orleans sau oriunde în zona centrală a Canal Street.
Legătura Zulu cu sufletul comunității era atât de puternică,
încât ce s-a întâmplat acolo sub pod e încă parte din această tradiție.
Cred că a fost chiar felul clubului de a spune:
„Nimic n-o să ne abată de la drumul nostru spiritual.”
Uite, 400 de ani Sânge, sudoare și lacrimi
În 2020, văd același lucru și aici
Te trezești zi de zi Știind că ești binecuvântat
Dar îmi dau seama Că toți suntem încă asupriți
Trebuie să știi Știi că-i pe bune
Cică și noi contăm Dar nu pentru voi
Trebuie să simți ce zic Ai încredere în mine
Sper că-i un răspuns Că ajunge și la tine
Nu sunt cuvinte, omule
Sunt ca niște porunci Știi că așa e
Sunt negru și mândru Sper că și tu simți la fel
LUMEA MARDI GRAS STUDIOURILE BLAINE KERN
Orașul New Orleans spune „nu” paradelor în 2021.
Știrile despre anularea paradelor din 2021
s-a răspândit cu viteză.
...a fost publicată pe site-ul orașului și citez:
„Niciun fel de paradă nu va fi permisă în acest an.”
COVID-19 a lovit puternic în această organizație,
mai mult decât s-a scris în presă.
Deși regret că nu am putut participa la Mardi Gras în 2021,
au existat multe necunoscute.
Încă erau multe cazuri.
Rata mortalității în toată țara era mare.
Și nu știam când vom depăși momentul.
CONSILIER
- Încă o dată. - Spuneți când sunteți gata!
Bine, la trei.
Unu, doi, trei.
Sunt Jay H. Banks și sunt consilierul districtului B
de aici, din New Orleans.
Faptul că nu puteți fi aici ne amărăște, dar aștept cu nerăbdare
ziua când veți putea reveni în New Orleans.
New Orleans e orașul cu cele mai multe de oferit
și vă voi încuraja să veniți
cât de repede veți putea și să vă bucurați.
- Perfect, cel mai bun. - Bun, așa e.
- Bravo! - Treizeci?
- Cam 40 de secunde. - Nu, e în regulă. Mai bine.
Sunt doar chestii cu Zulu pe perete.
Aia e din ziua alegerilor, când am învins.
A fost o zi fenomenală.
Să faci parte din istoria orașului New Orleans,
asta-ți schimbă viața.
Treci de la a fi
un simplu cetățean la cineva care va rămâne în istorie.
E Louis Armstrong.
Și al doilea, alb-negru,
e Bo Berry, iar el e Charlie Hamilton.
Sunt cei trei regi care m-au inspirat cel mai mult.
REVISTA SĂPTĂMÂNALĂ
Louis Armstrong pe coperta revistei Time.
Asta ne-a făcut celebri.
E bucuria vieții mele.
Mereu mi-am dorit să fiu Rege Zulu. Am fost membru toată viața.
Ai spus în interviul cu Time că ai avut un țel în viață,
acela fiind să devii Rege Zulu, iar, după asta, poți muri.
Da, nu vreau ca Domnul să asculte cuvânt cu cuvânt, dar...
Armstrong a crescut în perioada în care s-a născut Zulu.
Deci ideea
unei parade de culoare cu care,
costume, obiecte aruncate și altele,
era o noutate.
Un negru nu putea fi primar, guvernator,
șerif
sau chiar hingher,
dar putea fi Rege Zulu.
Fotografiile cu Armstrong pictat pe față în stilul blackface
nu i-au ajutat reputația dincolo de New Orleans.
Și cred că unele dintre greutățile lui
din anii '50-'60
au pornit de acolo.
Bună dimineața! Prințul tău din Orașul P, al 17-lea trubadur.
Omul renascentist.
Transmit în direct din studiourile WBOK din Gentilly.
Și știți ce? Vă mai spun una tare.
Subiectul de azi:
e timpul ca Zulu
să renunțe la machiajul blackface?
Am mers la parade Zulu de cel puțin patru ori și m-am distrat.
Îmi amintesc în mod distinct una.
A fost una dintre cele mai distractive zile trăite.
M-am bucurat de fiecare secundă.
Dacă ar fi întrebat la final: „Vreți s-o luăm de la capăt?”
Aș fi strigat: „Hai s-o facem iar!”
A doua zi, am venit fix la cafeneaua asta.
Eram obosit, mahmur.
Am luat o cafea, ziarul și m-am uitat la prima pagină,
pe care era un membru Zulu și am zis:
„Pare că tipul ăla se distrează, nu glumă.”
Apoi mi-am dat seama că eu eram pe prima pagină a ziarului,
pictat pe față!
Cumva, în mintea mea,
trăiam cu aceeași disonanță cognitivă, efectiv mă gândeam
că, fiindcă-i cunoșteam pe tipi, știam că nu-i vor da conotații urâte.
Ca Louis Armstrong,
Cred că a suferit din exact același motiv.
El le transmitea un mesaj, prietenilor lui, celor cu care crescuse,
fiindcă îi iubea.
Dar, când a ajuns pictat în stilul blackface
în revistele Time și în Life, toți oamenii din țară
au văzut, fără să înțeleagă contextul.
Ei știau doar de menestreli și de alte lucruri rele legate de asta.
Imaginea i-a forțat să-l vadă pe Louis Armstrong într-un alt mod
și cred că Billie Holiday a spus
că Louis Armstrong voia să le facă pe plac albilor.
Singurul meu păcat
E în pielea mea
Ce am făcut
Să fiu negru și amărât?
Am fost împotriva machiajului de tip blackface,
dar gândiți-vă ce înseamnă pentru Zulu!
Înainte să se numească Zulu, organizația se numea Vagabonzii.
Și au mers să vadă o piesă de teatru despre Shaka Zulu, la teatrul Pythian.
Titlul scenetei era:
„Niciodată n-a fost și nu va mai fi un rege ca mine.”
Gândiți-vă puțin!
„Niciodată n-a fost și nu va mai fi un rege ca mine.”
Au decis să-și schimbe numele
din Vagabonzii în Zulu.
Din acea zi, au împrumutat imaginea războinicilor,
a scuturilor, sulițelor, dar și a fețelor pictate blackface.
Bună! Bun-venit la Vagabond!
Eu sunt Bill Burrud.
Masca asta e simbolică pentru un eveniment măreț
care are loc anual la noi, Mardi Gras.
Cred că, dacă am fi avut voie să purtăm măști
la vremea când a luat naștere organizația, probabil că am fi purtat măști.
Dar, din moment ce n-am avut voie, ne-am mascat altfel.
Și acum s-au schimbat regulile jocului.
Voi purta ce am tot purtat, fiindcă doar atât mi s-a permis.
Cui nu-i convine,
să nu-i convină! E dreptul lor, e America.
Cum rămâne cu discuția? Când vei vorbi cu ai tăi?
Să le spui care-i următorul pas.
- Știi ce zic? - Nu-s convins în totalitate.
Stilul Blackface face parte dintr-un eveniment festiv.
Pentru mine, e o mască.
Chestia aia nu vine din Africa.
Vine din percepția albilor asupra Africii.
Folosind-o, le luăm puterea de a ne denigra, la fel ca insulta cu „N”.
Eu o pot folosi, ei nu.
E felul nostru de a arăta că am luat ceva negativ
și l-am făcut pozitiv pentru noi.
Pentru voi.
- Pentru noi. - Voi.
- Asta-i tot ce contează. - Ba nu.
Mai sunt milioane de oameni de culoare în țară
care sunt afectați de asta.
Indiferent de interpretarea ta, majoritatea o vede
ca simbol al opresiunii față de noi.
Dar, de Mardi Gras, imaginația capătă putere.
De ce să mă maschez? Tenul meu închis nu-i frumos?
- Suntem deja de culoare. - Clar.
Deja strălucim cu pielea noastră.
- Absolut. - De ce să nu fim naturali?
În timpul Mardi Gras, stilul blackface era o modă populară.
Toți voiau să devină altceva pentru câteva zile.
Mulți albi se costumau în oameni de culoare, doar în acea zi.
Puteau asupri, lovi, exploata în tot timpul anului.
Dar, de Mardi Gras, de ce să nu te prefaci că ești de-ai lor?
Locuiesc într-un oraș în care am fost înconjurați
de simboluri ale supremației albilor.
Spunem: „Bun, lucrurile încep să se miște.”
- Jos cu ele! - Jos cu ele!
Doborârea statuilor transmite un mesaj clar,
un mesaj clar pentru locuitorii din New Orleans
și pentru popor: că New Orleans celebrează diversitatea.
Nu le putem avea pe ambele.
Nu putem spune:
„Toate chestiile astea simbolizează supremația albilor.
Le vom doborî pe acestea.
Dar, știți, astea de aici ne plac.
Deci lăsați-le așa!”
Dacă nu poți accepta pe deplin
cerința machiajului,
nu ar trebui să acuzi întreaga organizație
de faptul că nu reprezintă și nu susține comunitatea.
Fiindcă toată munca noastră din timpul anului,
nu din acea singură zi, contrazice asta.
Îmi place să văd tranziția
dintre anii 1909, 1920, 1950.
Îmi place faptul că toți arătam la fel.
Și cred că așa ar trebui să rămână.
Nici nu m-am gândit la blackface.
Nu m-am gândit că, dacă mă machiez și mă costumez la prosteală,
mă transform în alde Clarence Thomas, Candace Owens sau Larry Elder.
Credeam că face parte dintr-un costum.
Trebuie să fim atenți la ce reprezintă
pentru cei din exterior, care privesc totul.
Cred că simbolismul ei reprezintă foarte multă ură,
bigotism, rasism.
Așadar, îi deranjează pe oameni.
La un moment dat, poate nu acum,
dar, în viitorul apropiat, va trebui să analizăm situația
și să vedem cum procedăm pe viitor, fiindcă nemulțumirile nu vor dispărea.
Da.
Am dat un interviu și mi-au pus aceeași întrebare
despre blackface, situația cu menestrelul
și cum am mers la piesă și toate alea.
Pe atunci, era o onoare să-mi pictez fața cu negru,
ca să-i onorez pe menestrelii, pe răposați și pe cei talentați.
Unii dintre cei mai buni muzicieni din lume nu puteau cânta,
dacă nu-și pictau fețele cu negru.
Și încă gândesc așa.
Noi, ca oameni de culoare, avem dreptul să ne definim singuri.
Eu știu cine sunt.
Știu ce reprezint.
O să mă pictez cu negru pe față și o să ies pe stradă?
- Nu. - În niciun caz.
Dar e tradiția începută în 1909, pe care eu o respect.
Sunt de acord, Terrence. Sunt tradiționalist.
Cred în tradiția Zulu. Sunt ferm în privința asta.
Și nu o să se schimbe cât timp eu voi fi membru.
Mereu vom purta machiaj negru.
Cred că scopul nostru comun e să menținem tradiția
pentru generațiile viitoare.
Cred că ăsta e cel mai minunat lucru,
că un om de culoare din America se poate alătura unei organizații
și poate deveni rege.
E grozav când te gândești la asta.
Poți deveni rege, bine?
Mereu îmi aduc aminte de Harry Pitman.
Harry Pitman era mecanic de meserie.
Dar, când a devenit președintele consiliului, și-a luat o servietă.
Și, când a deschis-o, servieta era goală. Înțelegeți?
Dar îl făcea să se simtă important.
Asta face organizația
pentru un om de culoare din țară, care ar putea fi asuprit la muncă
din cauza rasismului,
dar poate intra în Clubul Zulu și se poate simți ca un bărbat adevărat.
Fără Zulu și Mardi Gras,
cei de culoare ar fi spectatori.
Nu ar putea participa.
Cred că moștenirea noastră e una comună.
Cred că e un vis comun al strămoșilor noștri.
Ne-am făcut strămoșii mândri, realizând tot ce-și doreau ei.
Nu puteau participa la Mardi Gras. Voiau s-o facă.
Acum suntem în centrul Mardi Gras.
Absolut.
BAR SPORTIV
O joi fericită!
Mi-a plăcut să-i revăd pe bătrâni.
Da, stau pe aceleași locuri.
Poartă aceleași haine.
Mi-au dat un sentiment de siguranță. Aveam nevoie de asta.
E bine să fim împreună.
Acum un an, totul era mort.
- La propriu. - Da.
- Oraș fantomă. - Pe bune.
Mi-aș fi pariat casa și tot ce am.
În niciun caz, frate,
n-aș fi crezut că abia vom ieși din rahatul ăsta
în mai 2021.
N-aș fi crezut asta într-un milion de ani.
Nu-i vorba despre ce primești, ci despre ce ceri.
Pensionat la 50 de ani.
Ce zici acolo, omule?
Dacă nu te superi că întreb, cu ce te ocupi, frate?
Pensionar.
- Cu ce te ocupi? - Pușcaș marin.
- Și eu am fost în Marină. - Și 30 de ani la uzină.
Nu am datorii. Nu lucrez pentru nimeni.
Ce ai făcut ca să scapi de datorii?
Am zis: „Gata!”
Trebuie să decizi, de la droguri la datorii.
Trebuie să renunți. Să te oprești.
Înțelegeți? Sunt 35% scandinav.
Ce fac? Nu pot să zic nici că-s alb, nici de culoare.
Pot să-ți zic eu.
Dacă nu știi ce ești, pot să-ți zic eu.
Când o să faci vreo gafă în trafic, o să fii de culoare.
- Îți zic eu ce-s. Fără datorii. - Da, bine.
- Îți spun ce ești. - Copiii mei au făcut facultate.
Au studii superioare.
Am fost în Marina SUA.
Vorbeam despre culoarea ta.
- Pot să-ți spun ce ești. - Îți zic eu.
- Să te oprească un polițist! - Ambele.
Nu mă oprește poliția. Știi de ce?
Pentru că respect regulile. Nu-i nevoie.
Mașina mea nu pute a iarbă. Nu-i nevoie să fiu oprit.
Când mă văd, mă întreabă: „Ce mai faci, domnule?”
Punct.
E de respectat.
E de respectat, pentru că...
- Nu. - Înțeleg ambele părți.
Îți spun partea tristă din povestea lui.
A trebuit să spună că e și scandinav. De ce anume?
A zis că e 35% scandinav.
Ideea e că nu vrea să fie asociat cu asta.
- Vreau să spun... - E o batjocură.
Ce vreau să spun, Terrence: nu contează ce spune el că e.
- Sau ce crede că e. - Asta i-am zis.
Singurul lucru pe care-l văd, dacă arăți ca mine, ca tine, ca el
și un pic ca el, nenorocitule...
Despre el nu știu ce să zic.
Când merge la bancă pentru un împrumut sau ceva,
plătește taxa de culoare. Punct.
Asta-mi place la New Orleans. Niciunul nu-i de culoare.
Jumătate indian. Jumătate aia. Jumătate cealaltă.
Eu sunt doar un afro-american de modă veche.
Nu-i nimic de văzut aici.
Îi mulțumesc Domnului că strămoșii mei au îndurat
ca eu să pot face ce fac azi.
M-am ridicat pe umerii strămoșilor.
Și sunt mândru. Nu sunt scandinav.
Sunt mândru. Eu...
Sunt mândru că familia mea s-a urcat pe un vas cu sclavi și a ajuns aici.
A supraviețuit călătoriei. A supraviețuit 400 de ani.
- Vorbesc despre... - Terrence!
Scandinavul m-a supărat.
Nu sunt scandinav.
- Tot arăți cu degetul. - Nu tu.
Nu, ideea...
Vreau să spun că noi, cei de culoare, în loc să fugim de trecutul nostru,
ar trebui să ne mândrim naibii cu el!
Gândește-te prin ce au trecut ai mei...
Vreau să verific un lucru.
- Vreau să verific un lucru. - Mă duc să mă piș.
Bun final de discurs!
Ca om de culoare, am fost învățat să mă conformez,
să încerc să vorbesc engleza standard.
Și, că dacă fac anumite chestii, o să trăiesc visul american.
Și am crezut asta mult timp, până când aproape am ajuns să mă urăsc.
Fiind de culoare în America,
e cam greu să nu te percepi într-un mod negativ,
fiindcă ești portretizat mereu într-o lumină proastă.
Vă pot arăta documentele.
Familia mea e aici din anii 1700.
Anii 1700!
Cine a plătit mai mult decât ea?
Cine e mai american decât ea?
Mi-am petrecut toată viața
făcând lucruri care nu-mi plăceau,
încercând să fiu pe placul celor care n-aveau să mă accepte.
E de parcă ai încerca să atragi atenția unei femei frumoase,
care e la alt nivel față de al tău.
Te îmbraci frumos, te parfumezi
și faci tot ce poți ca să-i atragi atenția acestei femei frumoase.
Dar, orice aș face eu, America nu mă va accepta niciodată.
Și e un adevăr greu de acceptat când mergi la școală,
când faci tot ce ar trebui să faci...
Mă emoționez.
...ca să trăiești visul american
și nenorocitul te calcă pe cap în fiecare zi a vieții tale.
E greu.
E un adevăr greu de acceptat în fiecare zi.
E greu.
Când încerci să faci tot ce trebuie.
E al naibii de greu.
E greu.
Și ne tot întrebau
De ce toate poeziile noastre sunau la fel
De ce toate cuvintele noastre
Erau despre rasă și sex
Oprimare, revoluție
De parcă nu era nimic altceva
Vezi 25.000 de canale în zece ani
Vezi 27 de politicieni cumpărați De dolar sugrumați
Vezi pământul apăsat și crăpat
Cu fălcile care parcă ne înghit
Vezi cum coboară ca acțiunile Șomajul ne duce spre criză
Vezi tristețea de pe stradă Deghizată în bravadă
Furios când marea se ridică precum poporul Sătul de ce cară pe umeri
Spatele încolțește aripi
Avântate de apă Apărând paznicii pământului
Se spune că lumea e în flăcări
Șoaptele sub picioarele noastre spun
Nu-ți face griji
Apele vin
La fel și poporul
Așa!
VOTAȚI LARRY BARABINO JR.
ALEGERI ZULU 2022
SUNT BUNNY NEWELL VOTAȚI-MĂ CA REGE ZULU!
VOTAȚI RUDOLPH „RUDY” DAVIS REGELE ZULU 2022
E o zi palpitantă.
Alegerea regelui e importantă pentru membrii Zulu,
fiindcă toți membrii Zulu își doresc să fie regi.
Deși e ceva inventat,
muncim foarte mult
ca alegerile să fie corecte și să nu se fure.
Candidați și un reprezentant!
- Bună dimineața, domnilor! - Bună dimineața!
E o zi frumoasă. Ne alegem regele în anul 2022.
N-am mai avut alegeri de doi ani.
În primul rând, mă bucur să văd că sunteți sănătoși.
Statul Louisiana ne va ajuta cu alegerile de astăzi.
Sunt aceleași aparate ca la alegerile adevărate.
Așa e și când mergi ca să votezi președintele SUA.
Toate grupurile fac așa?
Nu știu, dar noi, la Zulu, așa le facem.
Au început alegerile!
Într-un așa colectiv, toți suntem prieteni.
Toți suntem frați.
Toți merită votul,
deci alegerile Zulu sunt mai complexe decât cele pentru Congres.
E tot aia.
Dacă reușești în politica Zulu, reușești în oricare alta.
Vor veni toți politicienii.
Potențiali candidați la Congres, primarul, guvernatorul.
Știu cât de important e pentru oraș.
GUVERNATOR LOUISIANA
E grozav că guvernatorul și-a făcut timp să vină la niște alegeri închipuite.
Nu în fiecare zi au ocazia cetățenii
să vorbească cu el în persoană.
Asta arată că nu e doar o chestie de culoare.
Nu e doar o chestie din New Orleans.
E ceva dincolo de rasă, de partide, de politică.
Bună seara tuturor!
A venit dna primar din New Orleans.
Vreau să-i mulțumesc pentru că ne-a condus exemplar
printr-o pandemie istorică.
Și azi mi-a confirmat că se va ține Mardi Gras 2022.
Așadar, pregătiți-vă pentru un Mardi Gras de excepție!
Clubul de ajutor social și recreere Zulu se pregătește și e gata.
Momentul pe care l-am așteptat cu toții...
Regele Zulu 2022:
Randolph „Rudy” Davis.
Rudy!
Încă una.
E destul pentru început.
- Bine, mulțumesc. - Cu plăcere.
Azi se decorează nucile de cocos.
E una dintre zilele mele preferate din an.
E semnul că se apropie Mardi Gras.
Rudele mă ajută să decorez 600 de nuci de cocos.
Le păcălesc invitându-le să fierbem crabi sau să mâncăm raci,
apoi le bag la muncă forțată.
E vorba de munca neplătită.
Ce faci, frate?
Doamne!
Gustarea mea preferată.
După ce mâncați, putem începe cu nucile de cocos,
lagărul de muncă e gata.
Am auzit mai multe versiuni privind alegerea în 1910
a nucilor de cocos ca obiecte de aruncat.
La acea vreme, mulți membri erau stivuitori sau docheri, ca tatăl meu,
și probabil că nucile de cocos
erau mai ușor de furat cu sacii.
Nuca de cocos Zulu a devenit ceva legendar.
Cred că asta face ca Zulu să fie echipa numărul unu de Mardi Gras.
Cei care mă ajută acum să decorez nucile de cocos
mă vor implora să le arunc nuci pe traseu.
CLUBUL DE AJUTOR SOCIAL ȘI RECREERE
BALUL DE ÎNCORONARE ZULU 2022
Ne pregătim să-l încoronăm pe noul rege.
Va primi un inel de rege,
care, odată primit, arată faptul că ai ajuns până în vârf.
E cel mai mare eveniment formal de pe planetă și mă bucur
că e organizat de oameni de culoare.
Veți vedea 20.000 de costume și rochii purtate de oameni de culoare.
E minunat să vezi asta. E foarte distractiv.
Haidem!
E punctul culminant al visului de-o viață pentru domnul care va fi încoronat.
Sunt sigur că e agitat, speriat, entuziasmat,
fiindcă dimineață s-a trezit ca Rudy.
Iar mâine, ca Regele Zulu.
Când eram copil de 11-12 ani,
stăteam la intersecția străzilor Jackson cu Claiborne și...
Dar i-am spus bunicului că visul meu e să ajung Regele Zulu.
El mi-a răspuns: „Fiule, poți ajunge orice îți dorești.”
E uimitor că acel puști are acum 55 de ani și visul lui urmează să se împlinească.
Îi port o dată sau de două ori pe an și i-am cumpărat dintr-un singur motiv.
Îmi permit să scot călcâiul.
După ce stai opt ore în picioare la bal,
te cam dor picioarele.
Fiecare bal Zulu e ca o aniversare pentru mine,
căci acolo mi-am cunoscut soția.
Cred că era 1998.
Prietenul meu, Russell Kelly, mi-a zis: „Am un bilet în plus pentru bal.”
Nu aveam costum, deci Russell mi-a dat un costum mai vechi de-ale lui.
Pantalonii erau cam scurți.
Umblam pe acolo ca Steve Urkel și mi se vedeau șosetele.
Mi-am văzut viitoarea soție cum râdea cu prietenele ei.
Fără să-mi dau seama,
am ajuns să stăm toată noaptea împreună, dansând, petrecând.
A zis că eram cu mâna sub rochia ei în timp ce dansam.
Poate că așa a fost, eram beat.
Iar restul e istorie.
Balul e materializarea eleganței celor de culoare.
Punct.
Și nu am fost rege, omule, dar știu că depășește orice așteptare.
Reprezinți fiecare suflet,
mai ales pe cele de culoare, care au trecut vreodată prin oraș.
- Baftă! - Unu, doi, trei.
Hai! Cu toții!
Rudy, e timpul să fii rege.
A sosit vremea ta.
Soția mea, Toni.
Puiul meu.
Abia aștept să urci pe scenă.
Încetează, gogoșica mea!
- Încetează! - Rudy!
Rudy, cum să-ți pună regele coroana?
Dacă Rudy nu se apleacă azi...
O să țin coroana, o să mă uit la el, apoi în jos,
apoi la voi... „Vrei asta, șmechere?”
- Ia-o! - „Hai și o ia!”
REGELE ZULU 2022 RANDOLPH „RUDY” DAVIS
E o onoare să reprezint acest oraș
alături de fiecare demnitar care a fost și care va mai fi.
Trăiască Regele Zulu!
Trăiască!
ZIUA MARDI GRAS 2022
Cum faci o barbă?
Ca să faci o barbă, trebuie să o încorporezi în barba lui.
Aștept asta de doi ani, frate.
Să scăpăm
de COVID-19 și de toate alea.
Am avut de-a face cu el zilnic la spitalul unde lucrez.
Sunt pe val. Sunt gata să fac spectacol.
De asta mi se spune...
„Începe spectacolul”.
Începe spectacolul!
Tată, stăm din nou în fața ta ca să Îți mulțumim.
Îți mulțumim că ne dai voie să ne adunăm încă o dată.
Tată, de doi ani nu ne-am mai adunat în numele Tău.
Știm că am pierdut mulți frați,
vrem doar să-Ți mulțumim că ne-ai păzit în pandemie, Tată.
Te rugăm să le permiți acestor oameni să-i bucure pe cetățenii din New Orleans.
- Amin! - Amin!
PRIMARUL ZULU
Mardi Gras, să petrecem!
Maiestate, bună dimineața!
- Ce faci? - Ce faci, T?
Suntem bine, frate.
Am scris un articol într-un ziar local
în care am spus că e vremea ca Zulu să renunțe la machiajul blackface.
Porniți spre benzinăria Shell!
Primul apel a fost de la fratele meu.
„Ți-am zis să nu ne strici distracția!
Ieși naibii de aici!”
Fratele meu, la 7:30 dimineața, nu apucasem nici să beau o cafea
înainte să mă sune și să vorbească prostii, știi?
Oricum, din cauza asta,
nu știu dacă mai sunt binevenit în cercurile Zulu.
Chiar dacă mulți membri îmi sunt prieteni.
Așa da! Zulu, puiule!
Bună dimineața! Bună dimineața, oameni buni!
Bună dimineața!
Acum, blackface. Dar mâine, ce?
Și eu sunt confuz.
Și mă întreb ce-o să se întâmple.
Să nu credeți că noi nu ne gândim la asta!
Dar, preț de 100 de ani,
preț de 110 ani,
toată lumea a fost fericită, toată lumea s-a distrat.
În ceea ce mă privește,
sper și mă rog că nimic nu se va schimba.
Dar sunt oameni care încearcă să schimbe asta.
Odată ce începi cu schimbările... Sper că nu pentru asta v-au trimis aici.
Nu.
Nu, omule.
Te ocupi tu de ei, frate.
New Orleans e singurul loc unde lipsa de sens are sens.
Nimic din personalitatea mea nu se schimbă
odată ce îmi pictez fața cu negru de Mardi Gras.
Sunt aceeași persoană.
Până la urmă, Clubul de ajutor social și recreere Zulu
e oglinda triumfurilor, suișurilor, coborâșurilor
și tăriei oamenilor de culoare din America.
Bun.
Nepoata mea.
Mulțumesc.
Te iubesc.
Peste o sută de ani, cu sau fără vopsea neagră pe față,
Zulu va rămâne imaginea alor noștri.
SĂRBĂTORIM VIEȚILE
LUI GEORGE VERTISE RAINEY, RODNEY MASON SR.,
EVERETT BRISCOE, DYRIN „DJ” RICULFY
TOATĂ DRAGOSTEA PENTRU FAȚII RĂPUȘI DE COVID
UN REGE CA MINE
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă