Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
МІСТО НОВИЙ ОРЛЕАН
ЗУЛУ
ТРАМП
Назва цієї організації —
«Клуб соціальної допомоги та розваг Зулу Інкорпорейтед».
На мій погляд, внески зависокі.
- Хочеш грати — плати. - Боже!
Чоловіче, слухай... ми платимо членські внески.
Але вийди за ворота, друже.
Зулу належать усім.
Кожен тут почувається частиною спільноти.
Але ніхто не сумнівається, у чому душа Марді Гра.
Без сумніву, натовп приходить дивитися саме на нас.
Без Зулу не було б і Марді Гра.
Я жбурляю речі із задньої частини платформи.
Бісер і таке інше.
Я розминувся зі своїми дітьми на секунду.
Платформа проїхала повз них, а я не побачив.
Наче дивишся на пухнастий килим.
«Ти ж прямо на мене глянув». А там людей — хоч греблю гати.
Усі таке кажуть. Ну, я дивився, так.
- Ти дивився на мене. - Скільки ти випив?
- Га? - Скільки ти випив?
Я знаю своїх дітей. Начхати, скільки я випив.
Щоб було зрозуміло — на платформі не можна пити.
По-перше, на платформі не можна пити.
Там стільки людей, що нічого не видно.
Це моя історія, і я її дотримуюся.
Трирічна дитина усе життя
бачить Зулу.
Зулу з'явився 30 років тому.
Він на параді каже: «Я хочу бути тим хлопцем на платформі».
У цьому й магія всього цього.
Енергія, яку приносить Зулу, неможливо порівняти.
Коли проходить Зулу, це духовний досвід.
Тільки так можна сказати.
КОРОЛЬ, ЯК Я
Щороку під час карнавалу
Ми робимо новий костюм
Червоний, жовтий, зелений Фіолетовий чи синій
Ми робимо новий костюм
Скільки людей приїжджає до вас з інших міст?
У мене було близько...
вісім чи дев'ять приїхали з Каліфорнії.
І близько шести з Техасу.
Це моя остання риболовля до закінчення сезону Марді Гра.
Дідько, я маю готуватися до балу. Треба приготувати кокоси.
Треба... У мене багато справ, друже.
Багато справ.
Давайте, хитрі тварюки.
Ось вам соковиті креветки.
Я зовсім інший від тих, які виросли у Вашингтоні, Лос-Анджелесі
чи будь-де у Сполучених Штатах, розумієте?
Ми найбільше афро-карибське місце у Сполучених Штатах.
Ми по-іншому готуємо. Їмо по-різному. І розмовляємо по-різному.
Я не ходжу такий: «Як справи, пане?»
У мене ніколи не було бажання говорити пафосною англійською.
Я хотів говорити як новоорлеанець.
А це те, чого я не хотів змінювати.
Принаймні ми можемо сказати, що зловили рибу.
Я приєднався до Зулу, бо хочу, щоб мої діти
розуміли, яка їхня культура особлива.
Після урагану Катріна,
думаю, Зулу... став
провідним крю міста.
Бо ми одними з перших сказали, що хочемо повернутися після Катріни.
Думаю, це стало певним орієнтиром для всього міста.
Відтоді ми залишаємося там, де й маємо бути.
КЛУБ СОЦІАЛЬНОЇ ДОПОМОГИ ТА РОЗВАГ КОРОЛЬ ЗУЛУ
ЗУЛУ
Зулуські кокоси, справжні свіженькі кокоси.
Марді Гра нбез кокоса — не Марді Гра.
Карнавал був казковим часом для дитини, яка росла в Новому Орлеані.
Усі чекали саме на парад Зулу
у карнавальний ранок.
У ньому завжди було щось магічне.
Ми знали, що вони існують — крю темношкірих учасників,
які роздавали кокоси.
Ми мріяли побачити їх,
і щоб вони нас побачили, й накидали нам усього, еге ж?
Це невід'ємна частина Нового Орлеана, як і гамбо, трамвай і Французький квартал.
Зулу — це Новий Орлеан.
Я не пам'ятаю, як це було у ранньому дитинстві,
але пам'ятаю, як ми стояли на вулиці і чистили кокоси.
Там була вся наша родина та друзі — усі надворі готували барбекю.
Рано вранці.
Я не розуміла, чому ми смажили м'ясо о 5:00-6:00 ранку.
Але ми чекали на зулу, який ніколи не починався вчасно.
І коли починав проходити зулу,
пам'ятаю, я біг на Орлеан-авеню.
Було гаряче, гучно й шалено весело,
але ми багато працювали.
І я думаю, що саме це об'єднує людей у нашій громаді.
Ми роздаємо сотні велосипедів
кожного Різдва,
їжі —
- на тисячі доларів. - ...їжі та стипендію.
Це ж наше місто. А як краще використати
свої кошти і час, ніж віддячити людям,
які стоять з самого ранку на Марді Гра, щоб побачити наш парад?
Коли я приїжджаю сюди,
можу бути собою —
і мене приймають.
Мені не треба підлаштовуватися.
Можна прийти сюди і поговорити, як з представником влади,
так і зі звичайним працівником,
який прибирає наші вулиці.
Але тут ми всі рівні.
Я вважаю, що справжня сила в тому, щоб відкинути соціально-економічні ярлики,
й об'єднатися як темношкірі люди.
Зулу спочатку був організацією в стилі «другої лінії».
Першою лінією вважаються сім'я та близькі.
А хлопці зібралися, розумієте... щоб спілкуватися.
Підтримка — це фінансова допомога сім'ї, яка не може заплатити за похорон.
Ось що ми робили.
Ми допомагаємо одне одному у громаді, підтримуємо.
Не зміг сплатити рахунки, не мав що їсти,
не міг поховати друга —
усі ці чоловіки належали
до Клубу соціальної допомоги та розваг.
Клуби соціальної допомоги та розваг страхували своїх,
адже білі не хотіли нас ховати.
Ось так ми й ховали одне одного.
Наша місія — дбати одне про одного,
дбати про хворих, дбати про родини в тяжку хвилину втрати.
Тож коли хтось із нас помирає,
ми влаштуємо йому гідний похорон й належне прощання.
Ми називаємо це джазовим похороном.
А потім друга лінія з танцями —
проводжаємо брата на цвинтар,
до місця вічного спочинку.
Кожному члену роблять джазовий похорон, коли він йде з цього світу.
І я думаю, що це весело.
Знаєш, що про тебе подбають, коли ти заплющиш очі.
З часом друга лінія
відокремилася від чину похорону
й стала окремим явищем — нагодою потанцювати й порадіти
коли тобі хочеться, навіть якщо нікого не вшановуєш.
Ти вшановуєш саме життя.
Витоки цієї культури сягають аж до епохи рабства.
Площа Конго.
У неділю в нас був вихідний, тож ми вдягали найкращі лахи,
своє найкраще вбрання, виходили і що?
Святкуємо те, що робимо, бо це і є ми.
Якщо ростеш у Луїзіані,
постійно стикаєшся з відлунням минулого.
Це плантація.
Я — новоорлеанець у шостому поколінні.
Я можу простежити...
родовід по материнській лінії аж до часів рабства.
Колись я вважав, що бути нащадком раба —
це щось принизливе,
а сьогодні я пишаюся тим, що нащадок.
Одна з головних причин, чому я приєднався до Зулу —
це бажання відчути культуру, пізнати її та прийняти як свою.
- Чекай, як увімкнути? - Вгору. Подивися ліворуч.
- Так, ось тут. - Давай ліворуч.
- Ось тут. Гаразд. - Так. Ага.
- Це ж Різдво. - Так, це Різдво.
Тож...
Це пані Евелін, дружина Райлі.
Вернон, міс Джойс.
Джойс, дружина Вернона?
Ага.
Так, це був Терренс. Он там.
Я... я тоді був дошкільням,
тож мені чотири роки.
І хоча вечірка тривала,
я з усіма своїми кузенами й друзями був в іншій кімнаті.
Так.
- Нам не дозволяли бути серед дорослих. - Так.
І якщо дорослі розмовляли,
дітям не можна було бути в кімнаті.
Що мені найбільше запам'яталося —
усі були бездоганно вдягнені і мали начищене взуття.
Саме в цьому й краса життя в Новому Орлеані, брате.
Ми завжди святкуємо. Ми радіємо життю.
А тоді чорношкірі жили, як в пеклі.
І все ж вони знаходили спосіб радіти життю.
- Здається, це дитячий садок. - Так.
У них колись був конкурс.
Ти можеш стати королем Зулу.
Коли я ріс,
королі й принцеси були лише персонажами Діснея.
А Зулу, як на мене, дала темношкірому шанс стати королем.
Думаю, це 1968 рік, коли ми переїхали в цей будинок.
Ну, район був... переважно білим, коли ми переїхали.
Так.
Ми були другою чорною сім'єю, яка переїхала до цього району.
І... так вони потрапили до тієї школи,
бо вона була по сусідству.
Їхня директорка казала мені, що їм не можна відвідувати школу.
І я відповіла їй: «Якщо вони не ходитимуть до школи,
то й ви директоркою не будете». І залишилася там.
Сказала: «Я не піду, доки ви їх не зареєструєте».
А вона сказала: «Мій тато суддя».
Я сказала: «А у мене — вантажник. І я залишуся тут».
І я сказала: «Дозвольте дещо сказати. Я вас знаю».
«Ваш чоловік — співвласник продуктового магазину
прямо перед будинком, у якому я виросла».
Сказала: «Я знаю, він був расистом, як і ви».
«Я не дозволю вам зробити це з моєю дитиною,
бо якщо дозволю,
це зашкодить іншим».
Я сказала: «Моя мама народилася у 1920 році».
«А я народилася в 1941 році».
«Її батько хотів для неї кращого.
І я точно хочу кращого для своїх дітей».
І так мої діти потрапили до школи.
Коли я вперше поїхала на Зулу... у той час
їм було дозволено бути лише біля поромної переправи на Канал-стріт.
І коли я побачила Зулу
із чорним гримом на їхніх обличчях, я заплакала.
Я не могла повірити.
- Вона привела мене подивитися. - То чому ти плакала?
Бо я думала, що побачу щось гарне, а це було потворно.
Як на мене, чорний грим на їхніх обличчях. Він мав...
Ніс був чорний, білий колір — по обидва боки ока.
Що це тобі нагадало?
- Га? - Що це тобі нагадало?
Як білі наряджалися в темношкірих.
У 1900-х за правилами треба було носити маску.
Такі були правила.
Кожна організація носить маску під час Марді Гра.
Але в ті часи афроамериканці
за законом не могли носити маску.
Тоді ми придумали блекфейс
з білим оком і ротом.
Дехто каже, що це глузування, але це не так.
Ми тут, щоб...
представити нашу організацію та маску.
Хто та пані, з якою я бачив тебе учора?
То була не пані.
То була моя дружина.
Ще до того, як ми отримали можливість представляти себе,
правлячий клас білих расистів вже робив це за нас,
перекручував усе, зображаючи нас у блекфейсі
та через власні викривлені уявлення про те, ким ми є.
На перший погляд, можна сказати що Зулу або висміювали
білу расистську капіталістичну державу,
яка змусила їх носити блекфейс,
або навпаки, вони прагнули встановити зв'язок
зі своїм африканським корінням і культурою.
Це глибоко відображає трагедію того,
як темношкірі намагалися виживати
під гнітом білих расистів тут, у США.
У нас є король Зулу, Ма.
Це ж ти самому королю Зулу по голові заїхав.
КОРОЛЬ ЗУЛУ
Клуб соціальної допомоги та розваг Зулу був заснований у 1909 році.
Це, без сумніву, були важкі часи
для тих чоловіків, які наважилися створити організацію,
щоб робити те, що тоді здебільшого було заборонено:
щоб темношкірі люди йшли парадом вулицями Нового Орлеана.
Зулу виникла у дуже небезпечний момент історії.
Так завне «відродження Конфедерації» припадає саме на 1915 рік.
Світ побачив фільм «Народження нації».
Саме тоді розпочалося нове піднесення Ку-Клукс-Клану.
Расові заворушення у півдюжині міст, особливо в Новому Орлеані,
почали підривати расовий лад, який...
і без того був на межі.
До Зулу карнавальні паради в Новому Орлеані
були тільки для білих.
Білі крю, по суті, бутафорською аристократією.
Вони вигадали фальшивих королів і королев, щоб самоствердитися
після поразки Конфедерації у Громадянській війні.
Їм треба було повернути собі відчуття вищості.
Паради й бали були відображенням цього.
Темношкірі брали участь у білих парадах Марді Гра,
але як носії факелів,
тягаючи десятигалонну каністру з гасом
із полум'ям на палиці,
бігаючи за конями і мулами,
і, звісно, прибираючи після того, як білі розважалися.
Усе, що робив білий — і забороняв нам —
ми все одно робили, але на свій лад.
Вони проводили паради.
І у них не було місця
в ті часи для афроамериканців.
Тож вони створили власний парад.
Слава королю Зулу!
Ми раді, що маємо таку можливість.
Звертаючись до великого міста Новий Орлеан,
я надзвичайно гордий бачити тут сьогодні таку численну громаду
та мати честь бути частиною цього представництва.
Слава королю Зулу 1929 року,
Серу Вуррі Вотсону!
Зулу був не просто клубом соціальної допомоги та розваг.
Зулу — історичний акт супротиву,
який висміював расизм
саме під час одного з найбільших
культурних свят у світі, Марді Гра,
і водночас посланням до гнобителя:
«Мене не зламати».
- Гаразд, що таке? Як справи? - Ну ж бо, бро.
Прибережіть це для...
Відчувається трохи напруги.
Я виховувався як зулу. Мій батько був зулусом.
Мій батько був зулусом, ще коли я вчився у школі,
а я закінчив її у 1965 році,
а він був Зулу ще задовго до того.
Мені завжди приємно
бути серед... темношкірих чоловіків міста.
Колись у нас не було такої організації.
Колись ми ходили задніми дорогами, а тепер йдемо головною вулицею.
Тепер йдемо головною.
Не дай мені набрати 150 балів.
Ваш клуб збанкрутує.
Під час урагану Катріна мій дім був повністю зруйнований.
Рівень води в околиці сягав... майже двох метрів.
Клуб буквально пішов під воду.
Люди ремонтували клуб,
а надворі — готували барбекю.
Клуб Зулу був єдиним вогником на темній Брод-стріт.
Перший парад Марді Гра
вічно житиме у моїй пам'яті.
- Моїй теж. - Зулу був у всій красі.
- Це було незабутньо. - Ото був парад.
Пам'ятаю, як нам намагались перешкодити.
Здається, була сварка? Щодо нашого параду.
- Нас на параді. - Право парадувати.
Тоді ми не відступили, і це було... Я радий, що ми це зробили.
- Було неймовірно. - Надіюся, ми більше на таке не підемо.
- Було добре. - Захоплювало дух.
Було неймовірно.
КЛУБ СОЦІАЛЬНОЇ ДОПОМОГИ ТА РОЗВАГ ЗУЛУ
Схоже, туди ще деякий час ніхто не поткнеться.
Все досить погано.
Я купив дім у східному Новому Орлеані, і...
через шторм я його втратив.
Близько 80-90% міста було під водою.
Оскільки більшість наших членів є... були з Орлеану,
і постраждала,
нам довелося роз'їхатися в різні боки.
Усім офіцерам і членам надіслали повідомлення
з проханням терміново повернутися до міста.
Я був на тій зустрічі у Вест-Батон-Руж,
коли в самому Зулу вирували суперечки
про те, чи буде карнавал,
чи пройде хода, і яке це матиме значення.
Постало питання про те, чи зможе Новий Орлеан залишитися собою.
Чоловіки, й брати-зулуси сказали, що нам треба зробити заяву —
і не лише про Катріну.
Ми маємо заявити про себе на весь світ.
Згадуючи деяких членів, які тоді загинули,
важко стримати емоції.
- Це для нас. - Це для Нового Орлеана.
Це етап зцілення після урагану,
і на нас чекає потужне піднесення.
- Ось так ми робимо. - У цьому наша суть.
Багато хто вірить, а історики це підтверджують, що
те рішення врятувало обличчя Нового Орлеана
і всієї Луїзіани.
Як тільки ми рушили з Джексон-авеню,
я так і не присів.
Я стояв.
А коли завертаєш за ріг на Клейборн і Джексон,
і чуєш, як натовп вигукує: «Король Зулу!», —
такого ніколи не забудеш.
Коли нарешті настала моя черга,
я оглянув натовп і сказав:
«Усі жителі Нового Орлеана мають прийти сюди
й відчути радість Марді Гра.
Немає нічого кращого, ніж бути частиною параду Зулу».
А натовп такий: «О!»
Знаєте, і...
Мер каже:
«Оце я розумію — король».
Ось про що тут йдеться.
Говорили про зулуський перстень і короля Зулу.
Один перстень.
Перстень Суперкубка, ясно?
У нього є один.
У мене є один.
У минулому їх отримали кілька хлопців.
Бачив протистояння «Ковбойз» — «Стилерс»? Якась нісенітниця.
Ось перстень що має значення.
Барак Обама, може, й президент, але він не буде королем Зулу.
Його обирають раз на рік.
- І він почесний член? - Раз на рік.
Він почесний член,
але не може бути королем.
Ми проведемо чесні вибори і приймемо результати.
Треба вміти
проводити кампанію,
заводити друзів,
купувати курку, купувати віскі.
Це все театр, але за нього треба платити.
Це вигадка, але навіть за неї треба платити.
Бо короля Зулу
люди дуже шанують
у цій спільноті.
Тепер це офіційно.
Його коронував наш правлячий король,
брат Джордж В. Рейні.
Пані та панове,
представляю вам короля Зулу 2020 року,
брата Браяна М. Сімса.
Коли стаєш королем, хочеш переконатися, що зможеш
представляти себе й організацію.
Не лише перед громадою Нового Орлеана, але й світом,
бо тебе бачить увесь світ.
ДЕНЬ МАРДІ ГРА 2020 РОКУ
Ти не вперше їхатимеш, так?
- Так. - Чи ні?
Ой, ти незайманий!
- Так. - Чорт.
Дивіться.
- Чий будинок? - Будинок Трампс!
Трампс!
Та-да!
- Мій костюм зшила дружина. - Гаразд.
Чорт!
Колись їх робили з пальм.
Вони були ручної роботи.
Стара добра перука.
- Ось так. - Так.
Час дати жару.
Так, крихітко! Зулу!
Зі святом Марді Гра!
Король Зулу!
Зулу Браян Сімс!
- Слава Зулу. - Слава Зулу!
Щира подяка організації Зулу за вашу невтомну працю протягом року
для нашого міста і нашої громади.
Слава Зулу!
ГОЛОВА ПРАВЛІННЯ ЗУЛУ
Веселого Марді Гра. Дякую, що прийшли.
Дякую всім вам.
Веселого Марді Гра.
Перший випадок зараження COVID-19 стався у штаті Луїзіана 9 березня.
За два тижні до цього був Марді Гра.
По всій Луїзіані цифри просто вражають.
...зона — це Новий Орлеан,
місто з найвищим показником смертності у США.
...епіцентри глобальної пандемії.
Майже в 4 рази більше, ніж у Нью-Йорку.
Трохи більше 70% усіх смертей припадає на афроамериканців.
Очевидно, це велика різниця,
і ми працюємо над тим, щоб якнайшвидше знайти
способи її подолання.
Ми почали бачити все більше людей — переважно афроамериканців —
яких привозили до лікарні,
і вже за два тижні вони помирали.
І багато з них були членами Зулу.
У п'ятницю перед Марді Гра відбувається
один з найбільших балів,
що збирає аж 24 000 гостей.
З усього світу з'їжджаються люди, щоб побачити короля Зулу.
Клуб Зулу — центр вечірок Марді Гра.
І саме там усі тусувалися.
Усі пішли на зулуський бал.
Люди, яких я знав —
з якими розважався, ходив до школи,
до церкви —
за лічені години я втратив трьох,
хоча ще недавно втрат не було.
Це просто якась фігня. Якого біса?
А після цього... пішло по наростаючій.
ДЕСЯТЬ ТИЖНІВ ПО ТОМУ
Кажуть: «Справжню цінність речей розумієш лише тоді, коли їх втрачаєш».
Я щиро сумую за тим, як ми разом проводили час.
Бачите чорний прапор он там?
Коли над клубом майорить чорний прапор,
це означає, що помер один з його членів.
Що відбувається, друже?
Як справи?
Я чув, ми втратили 15 братів через COVID.
Я думав, 11. Не знав, що 15.
- Я перестав рахувати. - Якщо не помиляюся, 15.
Дуже боляче.
Я ніколи в житті не стикався з такою кількістю смертей.
Так.
Сьогодні я вперше прийшов сюди з того часу,
як минув тиждень після балу.
Якось... боляче,
бо тут завжди вирувало життя.
Востаннє клуб був зачинений так довго ще під час Катріни,
і я не думав, що таке станеться знову.
Наразі ми не знаємо, коли він знову відкриється.
КОРОЛЬ
Це Стіна Королів.
Ти — головний герой Марді Гра, місцева знаменитість.
Ларрі Хаммонд був великою особистістю.
Він був королем під час Катріни.
Мене наче гепнуло мішком із цеглою.
Чесно кажучи, я не повірив,
адже він хоч і був літній,
виглядав цілком здоровим.
Знаєте, я й не уявляв, що він зведе його в могилу.
Тож мене це шокувало, якщо чесно.
Доброго ранку. Мене звати Ларрі Хаммонд.
Ларрі А. Хаммонд, якщо бути точним.
Я був королем Зулу, почесним членом,
довічним членом,
а далі — вже тільки сидіти на ґанку.
Він був класним хлопцем.
Я плакав дві години.
На це гірко дивитися.
Ми не можемо підтримати родину так, як нам би хотілося.
Як благодійна спільнота, ми забезпечимо належне поховання.
Дуже сумно, що ми більше не можемо робити те,
для чого організація була створена.
Передумови не обмежуються лише медичними аспектами.
Йдеться про соціально-економічні умови.
Ти не маєш доступу до якісної медицини й того, що тобі потрібно.
Уразливі спільноти піддаються удару набагато швидше й сильніше.
НОВИЙ ОРЛЕАН ШВИДКА
У Новому Орлеані тривалість життя може коливатися
від 55 до 80 років — усе залежить від
району та стилю життя.
Це абсолютно неприйнятно.
І це пов'язано з тим,
що ми знецінюємо людей, які своїм життям і працею
створюють справжній Новий Орлеан.
Я живу у місті Дестреан, Луїзіана,
приблизно за 35 км від центру Нового Орлеану.
Усього за три кілометри від мого дому
є три великі хімзаводи.
ЮНАЙТЕД ВЕЙ ЄДНАЙМОСЯ ДЛЯ ЖИТТЯ
Я знав про це ще до купівлі будинку, але образ саме цей район
через чудову шкільну систему.
Завдяки хімзаводам
ми отримали багато податкових надходжень для школи.
Люди мали високооплачувану роботу.
Це жертва, на яку ми йдемо заради майбутнього.
Ніхто не хоче захворіти на рак, але...
усі помруть від чогось, чи не так?
Це було зважене рішення.
Жити у Дестреані для мене означало реалізувати спосіб життя,
про який я завжди мріяв —
за винятком присутності
хімічних заводів.
Цей куточок для мене особливий,
адже мій батько виріс зовсім поруч.
Уся ця вулиця колись була темношкірим діловим районом Нового Орлеана.
Тут на розі був ресторан,
фінансова компанія ось тут,
а тут — автомайстерня.
І він простягався звідси
на 20 кварталів у той бік, аж до Канал-стріт.
У 1966 році,
коли було оголошено, що міжштатна автомагісталь пройде через Новий Орлеан,
її маршрут мав пролягати вздовж річки.
Однак жителі Французького кварталу,
які мали фінансову у політичну вагу, виступили з принципом...
«Тільки не у моєму дворі».
ДОРОГУ, ДЕРЕВА
Отже, це означало, що її проведуть через нашу комерційну артерію.
Це була дуже жвава вулиця,
бо люди з парафії Сен-Бернарда їхали нею
до Нового Орлеана.
Але з появою естакади
багато підприємств закрилися.
Через примусове відчуження
федеральний уряд, штат і місто
знищили 326 темношкірих бізнесів на Клейборн-авеню.
Триста двадцять шість темношкірих бізнесів, розумієте?
Значний перерозподіл фінансових ресурсів.
Жоден геніальний хід, жодна магія
раптово не створить доріг, які відповідатимуть кількості транспорту.
По-перше, вона розділила район навпіл.
Потім їхнє житло знецінилося.
Їх позбавили капіталу, вкладеного у нерухомість.
Район був придатним для забудови, адже це темношкірий район.
Будівництво безпосередньо вплинуло
на 13 районів із темношкірим населенням.
Середній дохід у цих громадах — $18 500.
Сьогодні.
Майже половина мешканців не мають транспортних засобів.
Менше 10% учнів живуть за 1,6 км від школи,
за 1,6 км від бібліотеки.
Рівень ув'язнення, відсутність освіти,
та інші чинники створюють 25-річну різницю в очікуваній тривалості життя.
Лише через те, що я вирішила виховувати п'ятьох дітей
у районі поряд із родиною,
я зменшую їхні життєві можливості
і тривалість їхнього життя.
Якщо я хочу, щоб вони жили довго, я маю переїхати.
Це нечесно.
Маршрут Зулу на Марді Гра
завжди проходив через Клейборн-авеню,
завжди включав Орлеан-авеню.
І донині
Зулу — єдина організація, яка проходить парадом по Клейборн-авеню,
Орлеан-авеню, чи у центрі міста за Канал-стріт.
Зулу настільки пов'язана з душею нашої спільноти,
що навіть те, що сталося під мостом досі є частиною цієї традиції.
Гадаю, це був своєрідний меседж клубу:
«Наш духовний напрям незмінний,
попри будь-які обставини».
Слухай, 400 років Кров, піт і сльози
У 2020 я бачу те саме
Як це щодня, прокидаючись Розуміти, що це благословення
Але я розумію, що ми всі досі Застрягли під гнітом
Ти маєш це знати Ти знаєш, що це правда
Кажуть: «Життя чорних важливі» Але тобі це неважливо
Відчуй силу у мені Повір у мій дух
Нехай це буде відповіддю І нехай дійде до твого серця
Це не просто слова, друже
Це заповіді Ти ж теж знаєш
Я темношкірий і пишаюся цим Надіюся, ти теж почуваєшся так само
СВІТ МАРДІ ГРА СТУДІЯ БЛЕЙНА КЕРНА
Місто Новий Орлеан каже «ні» парадам у 2021 році.
Новини про скасування Карнавальних парадів 2021 року
у вівторок поширилася, як пожежа.
...на міському сайті розміщене повідомлення:
«Цьогоріч проведення будь-яких парадів заборонено»
Пандемія сильно вдарила по організації,
значно сильніше, ніж показують заголовки чи офіційні повідомлення.
І хоча я шкодую, що не зміг долучитися до Марді Гра 2021 року,
тоді було стільки невизначеності.
Цифри все ще були високими.
Рівень смертності по всій країні був високий.
І здавалося, що кінця цьому не видно.
- Ще раз. - Скажіть, коли будете готові.
Гаразд, на три.
Один, два, три.
Мене звати Джей Х. Бенкс, я член міської ради округу Б
тут, у Новому Орлеані.
Нам прикро, що ви не з нами,
але я з нетерпінням чекаємо того дня,
коли ви знову зможете приїхати до Нового Орлеана.
Новий Орлеан перевершує інші міста планети своєю унікальністю,
і я наполегливо рекомендую вам
відвідати його якнайшвидше.
- Ідеально, супер. - Гаразд, так.
- Чудова робота. - Тридцять секунд?
- Приблизно 40 секунд. - Ні, нічого. Так навіть краще.
На цій стіні атрибутика клубу Зулу.
Це фото зроблене у день виборів, одразу після моєї перемоги.
Просто феноменальний день.
Участь у творенні історії Нового Орлеана
змінює твоє життя.
Ти перестаєш бути
просто людиною і стаєш тим, хто завжди буде в підручнику історії.
Ось Луї Армстронг.
А другий, чорно-білий —
Бо Беррі, а це Чарлі Гамільтон.
Ось троє королів, які найбільше вплинули на мене.
«ТАЙМ» ЩОТИЖНЕВИЙ ЖУРНАЛ НОВИН
Луї Армстронг... на обкладинці журналу «Тайм».
Дивись, друже, ми піднялися з повної невідомості — до визнання.
Це — вершина мого життя.
Я завжди хотів бути королем Зулу.
Я був членом усе життя.
У вашому інтерв'ю журналу «Тайм» ви сказали,
що єдина мета вашого життя —
стати королем Зулу, і після цього ви можете спокійно померти.
Так, я не хочу, щоб Господь сприйняв це буквально, але так і є...
Армстронг виріс в епоху народження Зулу.
Тож ідея...
Парад темношкірих з прикрашеними возами,
костюми, почтом, тощо
був на той час новаторством.
Темношкірий не може бути мером, губернатором
шерифом,
навіть ловцем собак,
але може бути королем Зулу.
Фотографії Армстронга у гримі блекфейс
не сприяли його репутації за межами Нового Орлеану.
Я думаю, деякі труднощі, з якими він стикався
наприкінці 1950-х і на початку 1960-х років
були пов'язані з цим.
Доброго ранку всім.
Це ваш Принц міста голубів, трубадур 17-го району.
Людина епохи Відродження.
Пряме включення зі студії WBOK у холодному Жантії.
І знаєте що? У мене для вас є щось гаряченьке.
Сьогоднішня тема...
Чи не настав час Зулу
зняти блекфейс?
Здається, я брав участь у параді Зулу 4 рази і насолоджувався кожною поїздкою.
І була одна особлива поїздка.
То був одна з...
один із найвеселіших днів мого життя.
Я насолоджувався кожною секундою.
Коли усе закінчилося, якби вони запитали: «Хто готовий
зробити це ще раз прямо зараз?», —
я б не вагаючись погодився.
Наступного дня я приходжу до кав'ярні.
Я втомлений і з похмілля.
Беру чашку кави, свою газету,
і сідаю, дивлюся на першу шпальту,
й бачу там хлопця Зулу
і перше, що я кажу:
«Схоже, хлопець добре проводить час».
А потім я розумію, що це я на першій шпальті газети
у блекфейс!
Я намагався собі пояснити
цей когнітивний дисонанс,
і ніби казав собі: «Слухай,
я ж знаю цих людей,
я знаю — усе не так, як здається ззовні».
Думаю, Луї Армстронг,
переживав те саме.
Він віддавав своїм братам,
тим, з ким виріс,
бо цінував і любив їх.
Але тепер, коли він у блекфейсі
з'явився в журналах «Тайм» і «Лайф», і люди по всій країні побачили те фото,
їм важко було зрозуміти, що за цим стоїть.
Для них це просто менестрелі
та усе інші погані речі, які з ними асоціюються.
Це змусило їх інакше подивитися на Луї Армстронга,
і, здається, Біллі Холідей сказав,
що Луї Армстронг залишався Томом у серці.
Мій єдиний гріх
У кольорі моєї шкіри
За що мені така доля
Бути чорним і битим?
Знаєте, я завжди був проти блекфейсу,
але важливо те, що він означає для Зулу.
До того, як вони стали Зулу, організація називалася Трампс.
І вони пішли на виставу про Шаку Зулу в Піфійському театрі.
Назва скетчу була:
«Ніколи не було й не буде такого короля, як я».
Подумайте про це.
«Ніколи не було
й не буде
такого короля, як я».
Вони були настільки вражені, що вирішили змінити ім'я
з Трампс на Зулу.
І з того дня перейняли іконографію
воїнів — щити, списи, усі ці атрибути,
а також елемент блекфейсу.
Привіт усім. Ласкаво просимо до «Вагабонду».
Я Білл Бурруд.
Ця маска символізує одну з найвизначніших щодічних подій
у нашій країні — Марді Гра.
Гадаю, якби на момент заснування організації
нам дозволили носити маски, як білим,
ми, ймовірно, теж носили б маски.
Але оскільки нам цього не дозволяли, ми задовольнялись тим, що було.
А тепер... гра змінилася.
Ну, я й далі носитиму те, що й завжди, іншого вибору не було.
А тим, кому це не до вподоби —
маєте право. Це ж Америка.
То що розмова зависла? Коли ви поговорите зі своїми?
Дасте їм знати, що маєте зробити наступний крок?
- Розумієте, про що я? - Знаєш, у мене змішані емоції.
Блекфейс — це частина святкового заходу.
Для мене це лише маска.
Усе це — не з Африки.
Це уявлення білих людей про те, якою є Африка.
Для мене блекфейс — це повернення їм їхнього ж образу,
як і слово на «Н».
Мені можна його використовувати, а вам — ні.
І це наш спосіб сказати, що ми змогли перетворити біль і приниження
на джерело гордості й сили.
За вас усіх.
- Для нас. - За вас усіх.
- І це головне. - Це ще не все.
Ваші дії досі впливають на мільйони темношкірих у цій країні,
на них впливає те, що ви транслюєте.
Незалежно від того, як ви це бачите, більшість людей сприймуть
його як символ гноблення темношкірих.
Але в день Марді Гра трапляються дива.
Навіщо мені маска, якщо моя коричнева шкіра досить гарна?
- Нам не треба допомога бути чорними. - Зовсім ні.
Наша меланінова краса говорить сама за себе.
- Звісно. - Чому б не бути просто темношкірим?
Під час Марді Гра блекфейс був популярною модою.
Усе заради того, щоб стати тим, ким ти не є на кілька днів.
Багато білих одягаються в темношкірих,
ким не можуть бути решту року.
Вони могли гнобити, бити й експлуатувати як завгодно цілий рік.
Але на Марді Гра — чому б не прикинутися ними?
Я живу в місті, яке перебуває
в облозі символів білого панування.
Ми кажемо: «Ну, гаразд, у країні відбуваються певні зрушення».
- Знесіть їх! - Знесіть їх!
Демонтаж цих пам'ятників надсилає чіткий,
однозначний сигнал жителям Нового Орлеана
та всієї нації: Новий Орлеан вшановує наше різноманіття.
Не можна і вовка годувати, й вівцю зберегти.
Ми не можемо казати,
що все навколо є проявом расизму білих.
Ми ці пам'ятники таки приберемо.
«Але знаєте, ті он там нам подобаються».
«То чому б вам не дати їм спокій».
Якщо не можете повністю прийняти...
вимогу щодо гриму,
не займайте позицію,
ніби організація не підтримує громаду.
Бо велика частина того, що ми робимо протягом року,
не зводиться до одного-єдиного дня.
Мені подобається спостерігати за перехідом
від 1909 року, 1920-х, до 1950-х років.
І мені подобається, що ми усі виглядаємо однаково.
Я щиро вірю, що так це і має виглядати.
Я навіть не думав про блекфейс.
Я ніколи не думав, що вдягаюся наче темношкірий клоун,
і поводжуся як Кларенс Томас, Кендіс Оуенс
чи Ларрі Елдер, чи хтось із них.
Я думав, що це просто частина костюму.
Ми маємо зважати на те, що це символізує
для зовнішнього світу та громади, яка дивиться на це.
Думаю, його символізм
уособлює стільки ненависті,
фанатизму, расизму.
Людей це ображає.
Отже, я думаю, що в якийсь момент, не знаю, чи зараз,
але найближчим часом нам доведеться поглянути на це ще раз
і переосмислити, як ми рухатимемося далі,
бо суперечки й проблеми не зникнуть.
Так.
Я давав інтерв'ю, і знову виникло те саме питання
про блекфейс, ситуацію з менестрелем
те, як ми ходили на виставу, і все таке.
І тоді я відчував, що це честь — наносити ту чорну штуку на обличчя,
щоб вшанувати менестрелів, тих, хто загинув,
і талановитих братів.
Одні з найкращих музикантів у світі не могли виступати,
якщо не наносили його на обличчя.
І я досі так відчуваю.
Ми, темношкірі, маємо право визначати себе.
Я знаю, хто я.
Я знаю, що представляю.
Я нанесу чорний грим і ходитиму так по вулиці?
- Ні. - Ні в якому разі.
Але у 1909 році
вони започаткували таку традицію, і я її поважаю.
Я з тобою згоден, Терренсе. Я традиціоналіст.
Я вірю в традицію Зулу і твердо стоятиму на цьому.
І це ніколи не зміниться, доки існує моє членство.
Ми завжди носитимемо чорний макіяж.
Гадаю, наша спільна мета —
зберегти усе
для майбутніх поколінь.
Гадаю, це прекрасно,
якщо темношкірий в Америці може вступити до організації
і стати королем.
Неймовірно, якщо подумати про це.
Ти можеш стати королем, розумієш?
Я маю завжди згадувати Гаррі Пітмана.
Гаррі Пітман був механіком.
Але він став головою комітету і почав носити портфель.
І коли він відкрив портфель, у ньому нічого не було.
Розумієте, про що я?
Але він почувався важливим.
Саме цим і займається наша організація —
темношкірий Америки, якого можуть побиті на роботі
через расизм,
може прийти до клубу Зулу
і почуватися чоловіком.
Без Зулу і Марді Гра
темношкірі будуть гостями.
Вони б не змогли брати участь.
Гадаю, наша спадщина спільна.
Думаю, це спільна мрія наших предків.
Ми досягли і зробили усе, на що наші предки сподівалися.
Вони не могли бути частиною Марді Гра, але намагалися туди потрапити.
А ми стали найбільшою частиною Марді Гра.
Точно.
АРМСТРОНГ
КУЛІ СПОРТ-БАР
Щасливого четверга!
Звично було бачити постійних клієнтів.
Так, вони сидять на тих самих місцях.
У них той же одяг.
Так, це дало мені відчуття нормальності. Чесно кажучи, мені це було потрібно.
Просто добре бути разом.
А рік тому тут усе загнулося.
- Буквально. - Повна фігня.
- Місто-привид. - Я не брехатиму, Жаку.
Я б заклав свій довбаний дім і все, що у мене є.
Ні за що в світі, бро.
Я б ніколи не подумав, що ми ще ледве будемо вигрібати з цього лайна
у травні довбаного 2021 року.
Ніколи б не подумав, навіть за мільйон клятих років.
Не те важливо, що ти отримуєш, а те, чого ти просиш.
Я на пенсії в 50 років.
Друже, про що ти говориш?
Якщо не проти, Плейбою, чим ти заробляєш на життя?
Я на пенсії.
- Чим займаєшся? - Я моряк.
- Я теж був у морській піхоті. - І 30 років на заводі.
У мене немає боргів. Усе, що маю — моє. Я ні на кого не працюю.
Що ти робив, щоб позбутися боргів?
Сів і сказав: «З мене досить».
Твій вибір — від наркотиків до боргів.
Ти маєш кинути, сказати: «З мене досить».
Розумієте, про що я? Я на 35% скандинав.
Як мені бути? Я не можу назвати себе ні білим, ні чорним.
Ну, я можу тебе назвати.
Якщо ти не знаєш, хто ти, я можу тобі сказати.
Коли тебе зупинять і витягнуть з машини, надеруть твій чорний зад.
- Я скажу, хто я. У мене немає боргів. - Так, круто.
- Але я можу сказати, хто ти. - Усі мої діти вчилися в коледжі.
Усі мої діти закінчили коледж.
Я служив у ВМС США.
Я не кажу про... Ти не знав, чи ти скандинав, чи чорний.
- Я можу сказати, хто ти. - Я скажу, хто я.
- Нехай тебе зупинить поліція. - Я по обидва боки.
Насправді, вони мене не зупиняють. Знаєш чому?
Бо я правильно поводжуся. Мене не треба зупиняти.
Моя вантажівка не смердить травою. Тому й не зупиняють мене.
Коли мене бачать, питають: «Як справи, містере?»
Крапка.
Поважай це.
Я чув. Ти маєш це поважати, бо...
- Ні-ні. - Я розумію обидві сторони.
Але я покажу вам дещо сумне.
Він мав донести суть, що є скандинавом. Чому?
Він сказав, що на 35% скандинав.
Я хочу сказати, він не хоче, щоб його пов'язували з нами.
- Я хочу сказати... - Як на мене, це пародія.
Я хочу сказати, Терренсе, не важливо, ким він себе видає.
- Або думає. - Саме це я й намагався йому сказати.
Бо єдине, що я бачу, якщо ти схожий на мене,
якщо ти схожий на себе, якщо ти схожий на нього,
а він трохи, виродок...
Він міг би зійти за білого.
Коли йому треба буде в банку взяти кредит на щось,
він заплатить клятий «чорний податок». Крапка.
Одне, що мені подобається в Орлеані... Ніколи не зустрінеш чорного.
Я частково індієць.
Я частково цей.
Я частково той.
Я просто старий добрий афроамериканець.
Тут нема на що дивитися.
Дякую Богу, що мої предки витримали те, що мусіли,
що дозволило мені робити те, що я роблю сьогодні.
Я їду на плечах предків.
І я пишаюся, що я не скандинав.
Я пишаюся. Я...
Я пишаюся тим, що моя сім'я сіла на корабель з рабами і дісталася сюди.
І вижила в Середньому переході. І протрималися 400 років.
- Ні, я маю справу з психологічним... - Терренсе.
Сканди... Скандинав мене засмутив.
Я не скандинав.
- Ти показуєш. - Не ти.
Ні, суть...
Я намагаюся донести до темношкірих,
що замість того, щоб тікати від рабства,
я ношу цей факт як знак честі.
Бо подумай про те, через що наші люди пройшли, і я...
Я хочу уточнити дещо з того, що ти сказав.
- Я хочу уточнити, що ти сказав. - Я піду видлию. Усі можете уточнити.
Гарний кінець.
Більшу частину свого темношкірого життя мене вчили пристосовуватися
й говорити англійською королеви.
І якби я робив певні речі,
давно досяг би «Американської мрії».
Довгий час я вірив у це,
майже до того, що я зненавидів себе.
Бути темношкірим в Америці —
важко не бачити себе в негативному світлі,
бо щоразу нас зображають
в негативному контексті.
Я можу показати документи.
Моя сім'я тут з XVIII століття.
З 1700-тих років!
Хто заплатив більше, ніж моя сім'я?
Хто більш американець, ніж моя сім'я?
Я все своє життя
робив те, що мені не було комфортно,
намагався сподобатися людям, які ніколи мене не полюблять.
Це як намагатися привернути увагу красивої жінки
або зустрічатися з жінкою, рівень якої вище за твій.
Ти наносиш парфуми, одягаєш гарний одяг,
робиш усе можливе, щоб привернути увагу цієї красуні.
Але що б я не робив,
Америка мене ніколи не прийме.
І це дуже важко проковтнути,
коли йдеш до школи
і все робиш, що маєш зробити...
Брате, мене душать емоції.
...щоб отримати американську мрію,
і виродок наступає на тебе кожен клятий день твого життя.
Це важко.
Таку пігулку важко ковтати щодня.
Це складно.
Коли намагаєшся усе робити правильно.
Це, трясця, важко.
Це важко.
Вони продовжували нас питати
Чому всі наші вірші звучать однаково
Чому всі наші слова обертаються
Навколо раси і статі
Пригноблення, революції
Ніби більше нічого не було
АРАБІ 1934 РІК
Дивись — 25 000 проваль за десять років
Поглянь — 27 куплених політиків Висять на зашморгах із доларових знаків
Бачиш, як земля вбивається назад У своє джерело, землю
Тріснута щелепа хоче проковтнути нас
Дивися, як вона тоне, мов акції Як безробіття в часи депресії
Дивись, як горе наповнює вулиці Маскуючись бравадою
Лють піднімається, як море Мов народ, стомлений від тягаря на спині
На їхніх спинах виростають крила
Оперені водою Яка захищає хранителів цієї землі
Світ палає, кажуть вони
СУПЕРКУПОЛ ЦЕЗАРЯ
Шепіт під ногами каже
Не хвилюйся.
Вода вже йде
Люди — теж
Так, так.
ГОЛОСУЙТЕ ЗА ЛАРРІ БАРАБІНО
ДЕНЬ ВИБОРІВ ЗУЛУ 2022 РІК
Я БАННІ НЬЮЕЛЛ МЕНЕ — В КОРОЛІ ЗУЛУ!
ГОЛОСУЙТЕ ЗА РЕНДОЛФА «РУДІ» ДЕВІСА КОРОЛЬ ЗУЛУ 2022 РОКУ
Сьогодні чудовий день.
Вибори короля дуже важливі для кожного члена Зулу,
бо якщо ти член зулу, усі хочуть бути королями.
Хоча це вигадка,
ми докладаємо великих зусиль,
щоб вибори були чесними
і не підтасованими.
Кандидати і один представник!
- Гаразд, панове, доброго ранку. - Доброго ранку.
Прекрасний день. Сьогодні день виборів короля 2022 року.
У нас два роки не було виборів,
тож я дуже радий бачити вас, брати, у доброму здоров'ї.
Штат Луїзіана допомагає нам у сьогоднішніх виборах.
Якщо підете на виборчу дільницю, там будуть такі ж машини.
Такі ж справжні, як і ті, на яких обирають президента Сполучених Штатів.
Інші крю так роблять?
Вибачте, я не можу підтвердити за інші крю, але так роблять Зулу.
Вибори відкриті!
У такій організації усі тобі друзі.
У нас же братерство.
У будь-який день можна голосувати за будь-кого з хлопців, тому
вибори Зулу складніші
ніж перегони у Конгресі, повірте.
Це одне й те саме.
Якщо проб'єтеся у політику Зулу, досягнете успіху в будь-якій політиці.
Усі політики вийдуть.
Потенційні кандидати до Конгресу,
мерка, губернатор.
Вони знають, наскільки це важливо для міста.
Чудово, що губернатор знайшов час у своєму насиченому графіку,
щоб прийти на вибори персонажа.
Нечасто звичайні громадяни
мають шанс з ним привітатися і поговорити.
Зрозуміло, що справа стосується не тільки темношкірих.
Це більше, ніж просто місцева подія.
У ній є щось, що перевершує всі раси,
усі партії, всю політику.
Доброго всім вечора.
Тут присутня пані мер міста Новий Орлеан.
Я хочу їй подякувати за неймовірне лідерство
під час історичної пандемії.
Я почув від неї сьогодні, що у нас буде Марді Гра 2022 року.
Тож готуйся до чудового сезону Марді Гра.
Клуб соціальної допомоги та розваг Зулу планує, і ми готові.
Мить, якої ми всі чекали...
Король Зулу 2022 року —
Рендольф «Руді» Девіс.
Руді! Руді! Руді!
Ще один.
Для початку вистачить.
- Гаразд, дякую. - Нічого.
Сьогодні день кокосових прикрас.
Це одна з моїх улюблених пір року.
Це нагадує, що скоро Марді Гра.
Мої родичі допомагають мені прикрасити 600 кокосів.
Я обманюю їх, запрошуючи до себе варити крабів чи їсти раків,
але насправді я керую трудовим табором.
Уся справа в безкоштовній робочій силі.
Як почуваєшся, бро?
О, Боже!
Це мій улюблений смаколик.
Коли поїсте, можемо почати з кокосів,
Тож трудовий табір готовий.
Знаєте, я чув пару різних історій про те, чому в 1910 році
члени Зулу вирішили використовувати кокоси як подарунки.
Багато хлопців у клубі тоді, мабуть, були вантажниками
чи докерами, як мій дідусь,
і, мабуть, було легко зробити так, щоб пару мішків
кокосів зникали, коли ніхто не дивився.
Зулуський кокос став легендою.
Гадаю, кокос справді робить Зулу головним крю Марді Гра.
Смішно, аджі ті ж люди, які допомагали мені прикрашати кокоси,
будуть самі ж благати кокосів на маршруті.
КЛУБ СОЦІАЛЬНОЇ ДОПОМОГИ ТА РОЗВАГ ЗУЛУ
БАЛ КОРОНАЦІЇ ЗУЛУ 2022 РОКУ
Ми готуємося коронувати нового короля.
Він ось-ось отримає королівський перстень,
маючи який,
розумієш, що дістався вершини.
Це найбільша подія подія з дрес-кодом «чорна краватка» на планеті,
і я дуже щасливий що це захід темношкірих.
Ви знову побачите 20 000 суконь і смокінгів на людях, схожих на мене.
Неймовірне видовище, друже. Справжнє задоволення.
Ось так!
Це кульмінація мрії всього життя
для чоловіка, з яким це ось-ось станеться.
Я впевнений,
він хвилюється,
наляканий, схвильований,
бо вранці він прокинувся як Руді.
А завтра він прокинеться королем Зулу.
Як 11-12-річна дитина,
Я стояв на куті Джексон і Клейборн, і...
Але мій дідусь, я колись сказав йому, що хочу стати королем Зулу.
А він відповів: «Синку, ти можеш бути ким хочеш».
І для того малого, якому тепер 55 років,
бачити, що його мрія здійснилася —
це неймовірно.
Я ношу це взуття лише двічі на рік,
і купив їх з однієї причини.
Вони дозволяють ходити на задній частині п'яти.
Тож після того, як постоїш вісім годин на балу,
ноги, звісно, починають боліти.
Кожен бал Зулу для мене ніби річниця, адже...
Я познайомився з дружиною на балу.
Здається, то був 1998 рік.
Мій найкращий друг Рассел Келлі сказав: «Я маю додаткові квитки на бал».
У мене не було смокінгу,
тож Рассел дав мені свій старий смокінг.
Штани були закороткі на три сантиметри.
Я був схожий на Стіва Уркела зі своїми шкарпетками.
І я побачив свою майбутню дружину, вона сміялася й жартувала з друзями.
Я й незчувся,
як ми танцювали й веселилися всю ніч.
Вона стверджувала, що моя рука була під її сукнею,
коли ми танцювали.
Мабуть, я був дуже п'яний.
А решта — вже історія.
Бал — це втілення чорної величі.
Крапка.
Я не був королем, друже,
але знаю, що це щось більше, ніж люди думають.
Ти представляєш кожну душу,
особливо чорну душу,
які колись проходили через це місто.
- Щасти. - Один, два, три.
Іди туди. Вперед. Заходьте.
Руді, час тобі стати королем.
Усе добре. Твій вихід.
Моя дружина, Тоні.
Мій маленький гарбузик.
Не можу дочекатися, коли ти вийдеш на сцену.
Припини, мій кексику.
- Припини. - Руді!
Ой...
Руді, та як же мій король тобі ту корону причепить?
Якщо Руді сьогодні не вклониться...
Я буду тримати корону в руці, подивлюся на нього, на землю.
Я подивлюся на вас усіх... «Хочете цього виродка?»
- Прийдіть і візьміть. -«Забирайте».
КОРОЛЬ ЗУЛУ 2022 РОКУ РЕНДОЛФ «РУДІ» ДЕВІС
Для мене честь представляти це місто
перед кожним високопосадовцем, який був і ще буде.
Слава королю Зулу!
Слухайте.
ДЕНЬ МАРДІ ГРА 2022 РОКУ
А як робити бороду?
Бороду треба...
ти просто... втираєш її в бороду.
Я чекав цього два роки.
Геть від...
COVID-у і такого іншого.
Маю справу з ним щодня у лікарні, де я працюю.
Я в захваті. Я готовий влаштувати шоу.
Тому мене називають...
-«Шоу-тайм». - Шоу-тайм.
Шоу-тайм!
Отче, ще раз ми смиренно стоїмо перед тобою, щоб подякувати тобі.
Хочемо подякувати за те, що дозволив нам знову зібратися.
Отче, минуло два роки, як ми могли об'єднатися у твоє ім'я.
Ми втратили багато братів,
ми просто хочемо подякувати за те, що ми пережили пандемію, отче.
Просимо дозволити цим чудовим чоловікам
приносити радість і веселощі людям Нового Орлеану.
- Амінь. - Амінь.
МЕР ЗУЛУ
Гей, Марді Гра, вечірка Гра.
Доброго ранку, Ваша Величносте.
- Як справи, друже? - Як справи?
Чудово.
Тому я написав статтю у місцевій газеті,
де висловив думку, що настав час Зулу зняти блекфейс.
Рухайтеся до заправки Shell.
Першим мені зателефонував брат.
Він сказав: «Я ж тобі вже казав, ти не зіпсуєш нашу забаву».
«Забирайся звідси до біса».
Мій рідний брат о 7:30 ранку, я навіть випити кави не можу
до того, як він мені подзвонить сказати дурниці, розумієте?
Але через це
я не знаю, чи мене приймуть у кола Зулу.
Хоча я маю стільки розказати, багато з них мої друзі.
Ось про що я! Зулу, крихітко!
Доброго ранку.
Доброго ранку, люди. Доброго ранку.
Доброго ранку!
Блекфейс зараз. Що завтра?
Я сам заплутався.
Цікаво, що буде.
Не думайте, що це не крутиться у наших головах.
Але подумай сам —100 років,
110 років,
усі були задоволені,
усім було весело.
І як на мене,
то я сподіваюся і молюся,
що вони цього не змінять.
Але є люди, які вже давно намагаються це зробити.
Відкриєш ту банку з хробаками... Сподіваюся, тебе не за цим прислали.
Ні.
Ні, друже.
Краще ти займися ним.
Новий Орлеан — це єдине місце, де безглуздя має сенс.
Мій характер не змінюється від того,
що я наношу чорний макіяж у день Марді Гра.
Я та ж людина.
Зрештою, клуб соціальної допомоги та розваг Зулу —
це відображення тріумфів, злетів, падінь
і стійкості темношкірих Америки.
Гаразд.
Моя племінниця.
Дякую вам.
Люблю тебе.
Через сто років
з фарбою чи без,
Зулу все одно буде обличчям нашого народу.
ВШАНОВУЄМО ЖИТТЯ:
ДЖОРДЖА ВЕРТІЗА РЕЙНІ — РОДНІ МЕЙСОНА-СТ. ЕВЕРЕТТА БРІСКО — ДАЙРІНА ДІ-ДЖЕЯ РІКУЛФІ
НАША ШАНА БРАТАМ ЗУЛУ, ЯКИХ МИ ВТРАТИЛИ ЧЕРЕЗ COVID
КОРОЛЬ, ЯК Я
Переклад субтитрів: Тетяна Реббекі