Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
(folk pratar)
(upplyftande musik)
- [Assistent] Hej, Matias, de är redo för dig.
(upplyftande musik fortsätter)
- Mina utmärkta gäster,
det sägs att varje stor innovation
börjar som en idé på en sida.
Tja, idag ska vi bevittna
en av dessa idéer bli verklighet.
Jag ger er Tacomatic.
Världens första AI taco-truck.
Den ger den perfekta mängden utbud
till den största efterfrågan
genom att utnyttja inlägg på sociala medier,
platsinformation, väder och trafikmönster,
allt medan den producerar de högsta vinstmarginalerna
och bästa kundnöjdheten teknologin har att erbjuda.
Ska vi ge det en chans?
(platta piper)
(maskiner surrar)
(taco knastrar)
Hmm, så gott. Du kommer att älska det.
Den här är till dig.
Varsågod.
Det finns väldigt få rörliga delar.
Underhållet är mycket minimalt.
Och efter denna första finansieringsrunda,
har vi tre truckar till.
Vi kan sätta upp en ordentlig försörjningskedja.
- Hmm. Låter bra.
(maskiner klapprar)
(lastbil knakar)
- Um...
Um, jag ska bara gå och kolla, om- om det är okej med dig.
(maskiner klankar) (ånga pysar)
- [Kvinna 1] Jag behöver få detta för 'Gram.
- [Kvinna 2] Tja, detta ska på min TikTok.
(såser som klämtar)
- Nej!
Gå inte!
(maskiner surrar)
Nej!
(Matias skriker)
Jag pico'd
mina byxor!
- Matias!
- Det är bara grädde!
(upplyftande musik)
(sångare sjunger på spanska)
(upplyftande musik fortsätter)
(upplyftande musik)
(upplyftande musik fortsätter)
(sångare vocaliserar)
(sångare sjunger på spanska)
(mobiltelefon vibrerar)
- Hej, mamma.
Förlåt. Den var på vibrera.
- Det finns ett stort fel på återföreningsmenyn.
- Okej, men jag är ganska säker på att det var bra
när jag gick igår kväll.
Jag menar...
- För salt. - Ursäkta?
- Inte du. (pratar på spanska)
De fortsätter att lägga för mycket salt i Abuelas mole.
- [Cecilia] Tja, om du ger dem receptet-
- Han höll det som en familjehemlighet av en anledning, Cecilia.
Jag följer bara hans önskningar.
Menyn säger "Årlig Sepulveda Familjemiddag,"
och vanligtvis anger vi året.
Bara för att vi missade ett år betyder inte att vi ändrar saker.
Mija?
(upplyftande musik)
(blandare surrar)
(upplyftande musik fortsätter)
(sångare sjunger på spanska)
(timer piper)
(upplyftande musik fortsätter)
- Kan du snälla kolla till Matias?
Jag glömde att knacka på hans dörr i morse.
- Mamma, han är en vuxen man. Han kan ta hand om sig själv.
- Ay, mija, säg inte så!
Han har bara oss för att ta hand om honom.
Vi saknar servetter.
- Vad sägs om mormor? Det har gått nästan sex månader.
- Jag vill inte prata om den kvinnan.
(Cecilia pratar på spanska)
Du och mormor behöver prata. Ni bor i samma hus.
- Ingen behöver prata, Cecilia.
Nu gå, snälla, kolla till din bror.
Ingen av er verkar veta hur man svarar i telefon.
Ni är ansvariga om han är sen igen.
- Självklart.
(nycklar klirrar)
- [Yari] Kasey sa att hon skulle vara här om, typ, 15 minuter.
- Åh, sluta. Det är sista gången du argumenterar.
Du ska inte sätta dig i bilen
med den där idioten till kusin.
Hur många bilar har hon kört- - Vad gör du fortfarande-
- genom ändå, huh? - här?
Du kommer att bli sen! - Typ fyra.
- Fyra! - Yari, sätt dig bara i bilen,
eller jag svär, jag kommer att lägga upp dina babybilder.
- Mamma, hot fungerar bara
om du faktiskt följer upp dem.
- Utmana mig inte.
- Kan pappa åtminstone släppa av mig en gata bort?
- Vad? - Snälla?
(Cecilia fnissar) - Älskling, oroa dig inte.
Jag kan köra polisbilen och köra som en galning.
- Det fungerar inte för säkerhetsvakter.
- Bälte, Yari! Jag borde ha skickat dig till internatskola.
Jag klarar inte mycket mer av hela
"du är en skam" fasen.
När får jag vara den coola pappan igen?
- Du var aldrig den coola pappan.
- Åh, det också? Och jag ser dig skratta åt min smärta.
- Jag skulle säga att det är mer av en delad smärta.
- Uh-huh, uh-huh.
Hej, kom hit. Ge mig en kyss.
Hej, har du pratat med din mamma än?
- Jag kommer att göra det. Nu gå härifrån.
Jag måste hämta Matias.
- Okej.
Åh, uh, gör mig en tjänst. Var snäll mot honom.
- Du har spenderat för mycket tid med min mamma.
- Kan inte hjälpa att hon älskar mig.
- Älskar dig också, älskling.
(uppåt musik)
God morgon.
- Åh, ta chokladen.
- Rätt.
Tack, mormor.
Var snäll mot din bror. - "Till din bror."
Ja, jag vet, mormor.
(dörrlås klickar) (dörr gnisslar)
Matias!
- Det är bara grädde!
(Cecilia skrattar)
- Åh, herregud, Cecilia.
Varför gör du alltid så?
- För att det är roligt.
Kom igen. kom igen. - God morgon till dig också.
(Cecilia skrattar)
- Jag gissar att taco-bilen fortfarande hemsöker dina drömmar.
Du borde prata med någon om det.
Du har nog PTSD eller något.
Jag menar, om jag...
- Har du något emot?
- Tja, kanske du inte borde lämna dina saker liggande.
- Tja, kanske du borde gå härifrån.
- Jag skulle, men tydligen måste någon se till att
mammas lilla pojke kommer till jobbet i tid.
Seriöst? Uppköpet, restaurangen?
- Åh, jag är ledsen. Jag glömde.
Jag har bara mycket på gång.
Kan du inte bara hitta någon annan?
- Nej, vi har ont om personal, och du gick med på att hjälpa till.
- Okej, ge mig bara några minuter.
- Seriöst, du har 10, och sen går jag.
- Okej.
- 10 minuter, Matias. - 10. Tack, ja.
- 10 minuter! - Jag går. Jag kommer att vara där.
Okej, gå, gå, gå, gå, gå, gå! Du kommer att bli sen!
(Matias suckar)
- Cecilia, Cecilia, Cecilia, jag behöver prata med dig!
- Jag känner igen dina fördröjningstaktik, mormor.
Jag väntar inte på honom. - Mija, snälla.
Du går för snabbt för mitt dåliga knä.
Ayayayayay!
- [Cecilia] Mormor!
(shredder surrar)
- Mija, jag behöver att du gör mig en tjänst.
(pratar på spanska) att jag vill avsluta med soppan.
Du vet, din veganska soppa, den som du visade mig förra veckan?
Du har rätt. Denna familj behöver äta mindre kött.
- Tror du verkligen det?
Det är bra.
Åh, vänta nu. Nej, jag säger inte det till henne.
Hon kommer att freaka. Nej! - Nej, nej, nej.
- Mija, mija, snälla.
Din mamma stressar mig.
- Mormor, du och mamma kan inte fortsätta
använda Matias och mig som budbärare.
Ni två behöver prata.
- Tack, mormor. - Åh.
- Mija- - Jag visste det!
- Åh, nej, nej, nej, nej. - Fördröjningstaktik!
- Mija, jag är seriös.
Denna familj behöver nya traditioner.
Och du vet det, mm-hmm?
Jag tackar dig för att du pratar med din mamma för mig. Ay, dios.
Ni två får en bra dag. Hej då!
Nej, Matias!
Nej, inte den rosa...
- Vad sa hon?
Måste du alltid köra så?
Hmm. De här är riktigt bra.
- (fnissar) Åh ja. - Mm-hmm.
- Det är en med sprit.
(Cecilia skrattar)
(upplyftande musik)
(sångare sjunger på spanska)
(upplyftande musik fortsätter)
- Marisella, Shelly, kan ni snälla avsluta med att förbereda?
Ainsley-festen kommer snart.
- Du kommer att klara dig. Du har knappt ätit något.
- Vi pratar om att du är sen senare.
- Marisella, när festen kommer,
kan du ta hand om VIP-gästerna?
Jag tar beställningarna. Och Matias, kan du städa?
- Jag kan städa. Jag fixar det. - Verkligen?
- (scoffs) Cecilia, jag vet att det har gått ett tag,
men jag kan städa.
- Okej, tack.
(upplyftande musik)
(folk pratar)
(sångare pratar på spanska)
- Ursäkta mig.
Ursäkta mig.
(mobiltelefon vibrerar)
- Hallå? Jag talar.
- Herr! Ja.
Kan vi få lite vatten till, eh...
Vänta en minut.
Hur känner jag dig?
- Åh, jag tror inte vi har träffats.
- Du är den där killen.
- Eh, jag är inte säker...
- Yo, Ian!
Kom hit, mannen.
- Vad händer?
- Det är taco-truck killen.
- Åh herregud, det är han! Det är han!
- Nej, det är- det är inte jag. (fnissar)
- Du måste säga det.
- Nej, jag är inte säker på vad...
Säg vad?
- Kom igen, mannen, du vet. Titta.
- [Video Berättare] Jag pico'd mina byxor!
- [Ian] Det är du! Ja!
- Det är verkligen inte så roligt, dock.
- [Ian] Åh, det är killen. Det är killen!
Du måste säga det.
(upplyftande musik)
(upplyftande musik fortsätter)
- Cecilia! Varför är Matias ensam?
- Jag behövde Shelly för att börja täcka pauser.
Jag var på väg att gå och hjälpa.
- Varför skulle du föreslå chapulines på menyn?
Ingen gillar gräshoppor.
- Jag har gjort lite forskning
om mer miljövänliga rätter.
Vi har så mycket kött på menyn, och chapulines-
- Mija, jag förstår att du vill vara ergonomisk-
- Det är inte ordet.
- Det här är tradition.
Vi har alltid haft samma rätter
på restaurangen i 50 år.
Aldrig har vi serverat chapulines eller något annat.
Och i år, med morfar inte här,
behöver vi minnas och fira våra rötter.
- Men tycker du inte att han skulle ha velat att vi
skulle bygga vidare på hans arv?
- (scoffs) Mija, prata inte med mig
som om jag inte kände min egen far.
- Mamma, jag var inte-
- Mija, om du verkligen vill prova chapulines,
kan vi ha en gräshoppsfest hemma hos dig.
Jag låter till och med dig lära mig hur man lagar dem.
Men inte här. Vi håller oss till traditionen.
- Tja, för att tala om tradition...
- Que?
- Mormor vill avsluta familjemiddagen med en soppa.
(Victoria pratar på spanska)
(föremål klirrar)
Jag sa till dig att inte lämna honom ensam!
(upplyftande musik)
- Jag är ledsen. Jag är så ledsen.
- Dude, det här är siden!
- Vad hände?
- [Cecilia] Mr. Ainsley, mår du bra?
- Den här killen borde göra komedisketcher på heltid.
(mobiltelefon vibrerar) - Matias, gå och tvätta dig!
Jag är så ledsen. Mina djupaste ursäkter.
Det här händer vanligtvis inte. (fnissar)
- Varför ringer din bank dig?
- Jag bara, jag kommer strax tillbaka.
- Matias! - Cecilia!
Um, vi kommer att få detta ordnat, och självklart,
ta hand om eventuella kostnader för kemtvätt.
- Nåväl, finns det något utrymme?
Nåväl, kan jag inte tala för oss båda?
Nåväl, vad om hon är sjuk eller något?
Nej, nej, nej, hon är bara...
Det är okej. Vi kommer att vara där.
Ja. Tack.
Mormor?
- Hjälp mig att lägga dessa i skåpbilen.
- [Matias] (oidentifierbart) Vänta, vänta.
- Tack, mijo. Du är en välsignelse, corazon. (skrattar)
- Vänta, vart går du?
- Jag har mer grejer.
- Men vad är allt detta till?
- Lägg det i skåpbilen. Dörren är öppen.
Gå, gå.
- Vad är allt detta till?
Mormor!
- Boo! - Herregud!
Åh.
- Är du i trubbel?
- Nej, jag- jag är bara-
- Gömmer dig?
- Ja, jag gömmer mig.
- Ah. Hjälp mig med dessa.
- Vart tar du detta?
- Till huset.
Flytta den lådan vid stolen, och lägg de där.
- Vad är detta till?
- Återföreningsmiddagen.
- Vilken återföreningsmiddag? - Vår återföreningsmiddag.
- [Matias] Vår familjeåterföreningsmiddag?
- Ja, Matias. (pratar på spanska)
Vår familjeåterföreningsmiddag.
Alla kommer att vara där imorgon.
- Vänta, vet mamma om det?
- [Anselma] Hon kommer att lista ut det.
- När?
- Jag föreställer mig när hon ser alla i huset.
- Men hon har redan beställt allt
för middagen till restaurangen.
- Matias, Matias, vad tror du allt detta är?
- Du stjäl maten till familjeåterföreningsmiddagen?
- Mijo, mijo, du kan inte stjäla det du redan äger.
- Men vad med alla andra?
- Alla vet redan.
- Nåväl, jag visste inte.
Du borde kolla din e-post oftare.
- Mormor, detta är löjligt.
Hon är där inne. Gå bara och prata med henne.
- Jag kommer inte att prata med henne förrän hon ber om ursäkt.
Ay, hon är så envis och fast i sina sätt och traditioner.
Mijo, i år, av alla år,
behöver familjen en ny start.
Jag behöver en ny start.
Något nytt.
- Mormor, denna konflikt mellan er två
har blivit riktigt ur hand.
- Nåväl, hon började det.
Du hörde henne på begravningen,
skrikande att mina rosa conchas gjorde detta,
och att jag gjorde det där.
Jag menar, man skulle nästan tro
att hon skyllde på mig för att ha dödat Abuelo.
- Du vet att hon inte menade det.
- Vilken sida är du på?
- Ingen, jag säger bara-
När du blir min ålder och har egna barn...
Åh, vilket påminner mig,
jag skulle vilja ha barnbarn innan jag dör.
- Mormor, jag- - Matias!
- Skit! - Skit!
Fortsätt lasta tills det är i.
(Victoria pratar på spanska)
- Vad ser det ut som vi gör? Fortsätt lasta.
- Varför har ni allt det där?
Är det mina chiles?
- Vad gör du?
- Vad ser det ut som jag gör?
Jag hjälper mormor att lasta dessa förnödenheter i skåpbilen.
- Vad är...
- Jag kan göra detta själv.
- Det är mina chiles. Och ja, det är de.
- Och vad planerar du att göra med mina chiles?
- Jag ska göra chile med chiles.
- Varför ringer din bank dig?
- [Anselma] Jag är inte död än, Victoria!
- Det är ingen angelägenhet för dig. Det är inte viktigt.
Fråga mig inte.
- Jag förstår, och varför är du-
- Jag kommer att låta dig vila där.
Chile är vad folk lägger på mat för att njuta.
- Var inte otrevlig, mamma.
- Jag är den som blir förhörd här.
- Jag känner dig, Matias. Jag vet när du gömmer något.
Du gör det där hårklia-grejen.
- Jag gör inte något hårklia-grejs.
- Ser du? Du gjorde det just nu!
- Och vad är detta jag hör om att soppa är sist?
Sedan när serverar denna familj soppa sist?
Du ser, detta är vad jag pratar om.
Du har fattat förhastade beslut.
(Anselma talar spanska)
Du måste prova nya idéer för att förbli ung.
Det är ditt problem.
Du är så fast i det förflutna, att du inte inser det.
- Att vara oförutsägbar är inte att vara uppfinningsrik.
Det är bara ytterligare bevis
på att du tappar greppet om saker.
- Jag är inte död än, Victoria.
Jag är fortfarande en mycket kapabel person.
(Cecilia talar spanska)
(Matias talar spanska) (Anselma talar spanska)
Vad gör ni två? Ni beter er som barn!
- Du ser, det här är exakt varför vi behöver
ha återföreningen hemma.
Den här familjen behöver en förändring.
- Förlåt?
- Visste du om detta?
- Nej. Jag fick reda på det nu.
(Victoria talar spanska)
- Redan ute. - Vad är de?
- Jag skickade inbjudningar till alla.
- Gjorde du detta bakom min rygg?
- Nej, jag gjorde det framför din rygg.
Jag sa att vi skulle ha middagen hemma.
- Åh nej! Du sa att du skulle ha en middag, inte middagen!
- Ayayay, Victoria, ja!
Jag har redan ringt Pancho, och han är på väg till huset
med resten av förnödenheterna.
- Och vem ska hjälpa dig? (pratar spanska)
- Jag har folk.
- Vart ska du?
- Hon kommer behöva hjälp med att lasta ur bilen.
- Säg bara till mig.
- Det finns inget att säga, Cecilia.
- Vart ska ni alla?
Cecilia!
- Vad gör du?
Jag lämnar dig inte förrän du berättar vad som pågår.
- Du kan komma till middagen eller inte! Det är ditt val!
Jag kunde inte undvika det om jag försökte! Vi bor i samma hus!
- Då stanna i ditt rum!
- Det skulle du gilla!
Cecilia!
- [Cecilia] Jag ringer dig.
- Ska du lämna mamma helt ensam på restaurangen?
- Åh, bra, vi skulle kunna använda ett extra par händer.
- Jag behöver veta vad som händer.
- Bara gå. Det finns mycket ansvar i köket.
Vad gör du? - Håll tyst!
Jag behöver koncentrera mig!
(motor startar)
(upplyftande musik) - Kom igen, visa mig.
- Lämna mig bara ifred. (mobiltelefon vibrerar)
Det är bara ett telefonsamtal.
- Ser du? Ser du?
- Nej, det är inget. Det är okej.
- Du gjorde det igen.
Du gjorde det igen. - Ingen ringer.
- Säg mig. Kom igen, säg mig, säg mig.
Säg mig vad som händer. (mobiltelefon vibrerar)
- Det är okej. Allt är okej, okej?
Mormor, kan vi svänga höger här, snälla?
- Varför?
- Vi behöver stanna vid banken.
- Självklart.
- [Matias] Jag behöver bara mer tid.
- Herrn, ni har ignorerat våra meddelanden
de senaste sex månaderna.
Ert enda alternativ är att betala hela saldot.
Det finns inga andra alternativ vid det här laget. Jag är ledsen.
- Hur mycket tid har vi?
- Tja, ni fick er sista avisering för tre dagar sedan,
vilket betyder att ni har två dagar till
innan de schemalägger auktionen.
- Hur kan ni vara så oansvariga?
- Jag försökte! Jag ska fixa det.
- Cecilia, ja!
- Titta.
Ni behöver anställa en advokat.
- Tack.
- Åh, innan ni går, är det möjligt...
Jag vet att det inte är rätt tid,
men är det möjligt att få en bild med er?
Min dotter älskar er video.
- Det kommer att kosta $586,000.
(mjuk musik)
(Anselma suckar)
- Det här är dåligt.
- Jag är ledsen.
- Vet du vad vi behöver? Några av mina rosa conchas.
- Avled inte, mormor.
- Det var bara ett förslag.
Det är ganska spända tider just nu.
- Hur hände detta?
- Mormor skrev under ett lån för Tacomatic,
och vi använde restaurangen som säkerhet.
- Nej, vad jag menade var, varför?
Varför trodde du att det var en bra idé
att riskera våra liv för din dumma idé?
- Aj, var inte otrevlig, Cecilia.
Det var en fantastisk idé, mijo.
- Tack, mormor.
- Vi kommer att förlora restaurangen, mormor,
om du inte råkar ha en halv miljon dollar någonstans.
- Jag gjorde det för oss alla.
Det skulle ha förändrat våra liv. - Åh, det stämmer.
Matias och hans osjälviska handlingar.
Gör saker för oss, och ändå aldrig inkluderar oss.
- Det skulle ha fungerat.
- Ay, sluta! Båda två!
- Mamma kommer att bli krossad.
- Det är inte hennes restaurang. Det är min restaurang.
- Jag kan bara inte med er två just nu.
- Jag ska fixa det här.
- Jag vet att du kommer att göra det, mijo. Jag litar på dig.
(avslappnad musik)
- Middag, Yari! - Inte hungrig!
- Jag bryr mig inte! (mobiltelefon som vibrerar)
- Älskling.
Hon kommer bara att fortsätta ringa.
- Åh gud.
(Jason skrattar)
- Hej, mamma.
Ja, jag vet. Förlåt, den var på vibrera.
Jag blev försenad. Förlåt, förlåt.
Matias skadade sin rygg när han hjälpte mormor.
Åh, nej, nej, nej, nej. Han mår bra.
Okej. Okej, hej då.
- Hur skadade Matias sin rygg?
- Det gjorde han inte. Jag blev bara indragen i hans kaos.
- Hmm, jag är ledsen.
- Visste du att mormor har middagen
hemma i år?
- Ja, jag fick e-inbjudan.
Jag trodde att du också skulle ha fått den.
- Tja, det fick jag inte.
- Åh, okej. Förlåt.
(Matias harklar sig)
- Kan vi prata?
- Visst.
Jag går och hämtar Yari.
- Ska du berätta för mamma?
- Kanske.
Nej, självklart inte.
Men någon måste berätta för henne, och den någon borde vara du.
- Jag kan inte. Du vet hur hon känner för det stället.
- Jag vet.
- Förra gången pratade jag om att kanske byta
plattorna i badrummet, och hon började gråta.
- Låt mig inte ens börja prata om födelsemärket.
- Jag ska göra det här rätt, Cecelia. Jag har en plan.
- Tja, kanske är det inte världens ände om vi förlorar det.
- Vad?
- Så, kommer farbror Deadbeat att vara med oss på middag?
- Yari, kan vi ha en kväll utan din attityd?
- Jag upprepar bara vad du och mamma säger.
- [Matias] Verkligen?
- Hon driver bara med dig.
- Mm-hmm. Jag var också en irriterande tonåring en gång.
- Han var den värsta.
- Det krävs en för att känna en.
- Inspirerande. Så, kommer du att vara med oss på middag?
- Uh, ja.
Jag tänkte inte göra eremitgrejen i mitt rum och
prova något nytt.
- Låt oss göra det.
Pizza! - Ja! Yay!
- Gå in där.
- Kan jag få den där? - Vill du ha den? Ja.
- Jag vet, men kom igen.
Okej. Bon appétit.
Matias, om du inte har något emot, bara Venmoa mig, typ $5, okej?
- Pappa! - Okej, okej.
(upplyftande musik) - Gör inte så.
- Jag vill ha ett barn till, så låt oss göra-
- Nej, snälla inte. - Åh.
Hej, mamma.
- Ah.
Hur är min lilla pojkes rygg?
- Han tog lite aspirin, och han lovade
att han inte kommer att hjälpa mormor med mer lyft, eller hur?
- Ja. Uh, åh ja, känns mycket bättre.
- Bra.
Men om det är ömt alls imorgon,
(pratar på spanska) något CBD.
Hennes läkare rekommenderade det.
- CBD?
(Victoria pratar på spanska)
- Mamma, vet du vad CBD är?
- Ja. Det är ett läkemedel för kronisk rygg smärta, eller något sådant.
Hennes läkare rekommenderade det.
- Visst.
- Jag är säker på att mormor har lite.
- Ay, jag bryr mig inte om vad den kvinnan använder.
Vad äter du? Pizza?
- Mamma, sluta. Det är Jasons kväll, och han valde pizza.
- Ja. - Jason, por favor.
Inga fler av dessa skräpmat!
- Det är inte skräp, det är pizza. Det är italienskt.
- Hmm.
Var är Yari?
- Gör sig redo för sängen.
- Okej, jag går upp och säger godnatt.
(Victoria pratar spanska)
- Tack, mamma. (Victoria skrattar)
- Godnatt, mamma.
Pratade du med henne? - Vänta, pratade du med henne?
Jag trodde du inte skulle prata med henne.
- När skulle jag ha tid att prata med henne?
- Varför skulle du inte prata med henne?
- Nej, nej, nej. Du får inte prata med henne.
- [Jason] Nej, hon får prata med henne.
- Vänta, jag tror inte att du får prata med henne.
Vi kom överens.
- Vad pratar du om?
- Jag säger inte vad jag pratar om.
- Tja, jag tänker inte berätta vad jag pratar om.
- Jag- jag pratar inte om något.
- [Jason] Nej, du pratar om något,
och jag känner att det är annorlunda än vad jag pratar om.
- Tja, det är nog...
Jag skulle prata med...
Tja, du vet, du började det.
- Jag började inte det.
Jag känner bara att ditt är värre än mitt.
Mitt är inte en stor grej.
- Mitt är definitivt inte en stor grej. Det är superlåga insatser.
- Grabbar, sluta, - Åh, med tanke på dig, Matias,
det är säkert.
- Vi pratar om två olika saker.
- Ser du? - Åh.
(mjuk musik)
- Du är lika stökig som din mamma var i din ålder.
Lite förvånad över att hon inte är mer på dig
för att hålla rummet i ordning.
- Nej, hon försöker.
- Jag är säker på att hon gör.
Du borde vara lite snällare mot henne, vet du?
Hon jobbar verkligen hårt.
- Nej, jag vet, det är bara, (suckar)
varför måste hon vara så irriterande om allt?
- För att hon vill det bästa för dig,
och ibland kommer det ut på ett sätt
som ingen av oss gillar.
(båda skrattar)
Så,
vad händer i skolan?
- Inget. Det är okej.
- Det är inte vad jag hör.
- När ska hon få veta om CBD?
Jag har ingen aning. Jag tänker inte berätta för henne.
- Ingen kommer att berätta för henne. Hon måste få veta.
Så,
ska du involvera mig i din plan?
- Ska du vara tyst?
- Jag sa redan att jag skulle. Herregud!
- [Jason] Jag ser hur det är.
Lämna mig bara att städa. Det är okej.
- Älskar dig, älskling!
Så? Ska du lämna mig i spänning?
- Jag försöker övertyga din mamma
att låta dig komma och jobba på restaurangen.
Det kan bli roligt,
och jag tror att ansvaret skulle vara bra för dig.
Det var bra för din mamma i din ålder.
- Hon är orolig för att det ska påverka mina betyg
och att komma in på en bra skola.
- Ingen av oss gick till skolan, och vi mår bra.
Nej, jag vet, mormor, men jag- jag vill gå.
Trots mitt behov av att argumentera med auktoritet,
är mina betyg bra,
och min rådgivare säger att jag har en riktigt bra chans.
- Yari, min far skulle vara riktigt stolt
över den person du håller på att bli.
Jag är så ledsen att du inte fick spendera mer tid med honom.
Nästa gång du kommer till restaurangen,
ska jag göra dig hans berömda churro-donuts.
(Yari skrattar)
Du kanske inte minns att han gjorde dem till dig.
- Nej, jag gör. Jag är ganska säker på att de kallas crullers.
- Nej, de kallas churro-donuts.
- Mormor, du kan få dem på Dunkin'.
- Argumentera inte med din mormor!
- Jag gör inte! - Jag har alltid rätt!
- Nej! (skriker)
- "Mormor, du har rätt. Du har rätt."
- [Yari] Okej, du har rätt, du har rätt!
- Jag har rätt. Jag har rätt.
(båda skrattar)
- Kan du täcka för mig imorgon, bara för uppställningen?
Jag kommer tillbaka till middagen.
- Vad- vad planerar du?
- (hostar) Vet du vem Trevor O'Leary är?
Tja, han kommer att vara på ett evenemang i centrum imorgon.
Något evenemang för marknadsföringsinfluencers.
Och eftersom jag tydligen är en internetkändis,
tänkte jag att jag kunde komma in där
och pitcha restaurangen för honom.
- Trevor O'Leary? Den Trevor O'Leary?
- Ja.
- Tja, han är verkligen stor, Matias.
Det kommer inte att bli så lätt att nå honom.
Faktum är att jag en gång försökte DM:a honom om det här projektet
som han har med vätebaserade bränslen.
Han svarade aldrig.
- Tja, det beror nog på att han är en känd person,
och kända personer svarar inte faktiskt på sina DMs.
Han har typ en miljon följare.
- Tja, det var värt ett försök.
- Och sedan när är du intresserad av vätebaserade bränslen?
- Sedan för alltid. Jag hade andra intressen, Matias.
Att jobba på restaurangen var inte min dröm. Du vet det.
- Du borde överväga att gå i skolan.
Faktiskt har jag alltid undrat varför du inte gick på college.
- Är du seriös just nu?
- Ja. Du har alltid pratat om det.
Som att du ville gå, och du gjorde det aldrig.
Jag trodde bara att det var för att du ville
starta en familj. - Seriöst, Matias?
- Vad sa jag?
- Matias, har du helt glömt
vad som hände runt den tiden?
- Cecilia, jag var där.
Jag var där när pappa lämnade. Jag kunde ha hjälpt mamma.
- Tja, det gjorde du inte. Du lämnade det till mig.
- Det är så orättvist. Jag fick det att fungera.
Du kunde också ha fått det att fungera.
- Självklart skulle du tänka så.
Du vet inte...
Du vet, jag vet inte ens varför jag försöker.
- Cecilia!
- Titta, jag täcker för dig imorgon.
Men om du öppnar ögonen lite mer,
och får huvudet ur din röv,
skulle du se hur saker verkligen är i den här familjen.
Saker har varit röriga länge, långt innan-
- Cecilia, jag ska fixa det här.
(fåglar kvittrar)
(mjuk musik)
(sångare sjunger på spanska)
(mjuk musik fortsätter)
(knackar på dörr)
(Victoria pratar på spanska)
Hörde jag dörren? Matias!
Åh! - Jag är så ledsen!
- Vem är du, och vad är de där blommorna till?
- Um, de är till festen.
- Vilken fest?
- Anselmas.
- Är vi släkt?
- Jag är ledsen. - Ursäkta mig. Jag är ledsen.
- Vad gör du i mitt hus?
- Är inte det här Anselmas hus?
- Ja, men nej, jag bor här också.
- Åh, jag- - Åh, blommor.
Du kan ställa dem var som helst i köket.
God morgon. - Hej.
- Har du sett Cecilia? - Var är köket?
- Längst ner i korridoren till vänster.
Matias, varför är du...
Hej, ursäkta.
Åh. - Åh, förlåt mig.
- Ah, lägg den där lådan på buffébordet i trädgården.
- [Arbetare] Okej, fattat.
- Bra, du är vaken.
- Hoppades du att jag inte skulle vara det?
- Uh, du glömde något.
- Åh.
Vem är alla dessa människor?
- De är mina människor. Jag sa ju att jag har folk.
- Ja, men vem är de?
Är det soppan vi tydligen
avslutar med istället för att börja?
- Victoria, skulle du gå till mitt rum
och hämta reposadon från under min säng?
Sebastian kommer snart.
Visste du att din bror nu är svampplockare?
Kan du tro det? (skrattar)
- Han kan hämta det själv.
Och vi avslutar inte med den soppan!
(Anselma sjunger på spanska)
- Ah, Mamma!
Matias!
- Cecilia. Hej.
Jag måste gå. Är det de där tamales?
- Ja, ja.
Mamma kom till mitt kök
klockan 5:00 i morse för att förbereda dem,
eftersom tydligen den kvinnan
inte lät henne röra något i deras kök.
- Okej. Det suger.
Jag kommer tillbaka till middagen. Är du fortfarande bra på att täcka?
- Ja, jag har det. Men kan du faktiskt vara tillbaka till middagen?
Du är inte alltid den mest punktliga personen.
- Ja, ja, jag lovar.
Åh, och se till att hålla mamma sysselsatt.
Mormor betalar alla med rosa conchas.
- Åh, okej.
- Önska mig lycka till. - Vad med mig?
- Du kommer att klara dig bra.
(Anselma och Victoria bråkar)
- Ah, Cecilia är här. Låt oss se vad hon tycker.
Cecilia, din mormor vill avsluta med en soppa,
istället för hur vi traditionellt avslutar våra måltider, med tamales.
- Jag är, jag lämnar bara av tamales.
- Ser du, hon håller med mig. Vi avslutar med tamales.
Var är Matias?
- Han är, eh, ute på ett ärende.
Men Yaretzi och Jason kommer över snart för att hjälpa till.
Mamma, du har, eh...
- Aj!
Om vi inte hade alla dessa främlingar
som springer runt i huset,
skulle jag kunna bli klar.
Markera mina ord. Vi kommer alla att bli mördade vid solnedgången.
- Och jag är den irrationella här! Huh! (pratar på spanska)
(upplyftande musik)
(upplyftande musik fortsätter)
(Sebastian pratar på spanska)
- Aj! Hej, Sebastian!
Du är här! Aj! (skrattar)
Tada! (skrattar)
(Anselma pratar på spanska)
- Självklart gjorde jag det.
Det är de porcini som jag berättade om,
de som jag plockade med mina egna händer
i de italienska Alperna.
- Mm. De luktar underbart, mijo. Tack.
Mira, berätta inte för din syster,
men jag använder ett köttfritt posole-recept i år,
gjort med kikärtor
och svamp.
(båda skrattar)
- Vi är så glada att ha dig här.
Här har du. Här är ditt märke.
- Underbart.
- Ja, och jag ser att du har 100 000 följare. Det är bra.
Se till att kolla in seminariet i 3B
om att öka din närvaro.
Hej. Namn?
- Eh, faktiskt, jag tror att det var något misstag.
Mitt namn, eh, var inte på listan. Matias Sepulveda.
- Okej, om ditt namn inte är på listan,
då finns det egentligen inget jag kan göra.
- Åh, men du förstår, jag- jag är en social media-influencer.
Jag har inte alla följare,
men jag har en viral video som blev viral.
Jag har påverkat samhället på så många nivåer,
så jag är en social media-influencer,
och därför borde jag släppas in i
social media-influencer-evenemanget.
- Okej, har du sponsring?
- Nej.
- Jag ser inte hur du förväntar dig att jag ska släppa in dig på detta evenemang
om du inte är på listan.
Vänta ett ögonblick.
Är du inte
den-
- Ja, faktiskt, den- den enda.
Eh, du kan släppa in mig nu.
- Jag menar, alla dessa människor här,
de har antingen någon form av social media-närvaro,
eller de har 100 000 följare.
Din situation är något annorlunda.
Men jag kan göra ett undantag.
Om du säger det.
- Åh, jag sa faktiskt inte det, dock.
Du såg texten på videon.
- Ändå, jag skulle vilja höra det.
- Jag föredrar att inte. Jag är säker på att du har mycket att göra.
- Okej, jag har inte tid för det här. Nästa!
- Eh, jag pico'd mina byxor.
- Jag tror du kan göra bättre än så.
- Jag pico'd mina byxor.
- Kom igen. - Jag pico'd mina byxor.
(Matias harklar sig) - Aha.
??? Jag pico'd mina byxor ???
Jag pico'd mina byxor!
Pico'd!
Jag pico'd mina byxor! Jag pico'd mina byxor!
- Perfekt. Okej, jag har det.
Jag är nöjd. Här har du.
Tack.
(upplyftande musik)
- Okej.
Har två till till dig.
- Ooh, de ser bra ut.
- [Jason] Inte dåligt, va?
- Tack, mijo.
- Hmm. (harklar sig)
(scoffs) Jag ser att hon har fått er alla att arbeta.
- Jag vet inte vad du planerar att göra med den där förklädet,
men du lagar inte mat i mitt kök för min middag.
- (scoffs) Menar du middagen som du stal från mig,
som skulle vara på restaurangen,
som den brukar vara?
- Nej, nej, nej, nej, nej.
Du tar inte pengar från min dotter.
Sidoinsatser är inte tillåtna i den här familjen.
- Vi håller oss till drickspel.
- Åh, bra kille. - Victoria, det är över.
Middagen är på gång.
Och förresten, såg du svamparna din bror tog med,
hela vägen från Italien, hmm?
- Mm. Självklart gjorde han det.
Trevligt att du är med oss, Sebastian!
- Trevligt att se dig också, syster!
Hej, hörde du? Vegansk posole.
Jag slår vad om att de inte skulle servera det på restaurangen.
(Victoria pratar spanska)
- Vad? Jag är inte elak.
- Vet du vad?
Jag ska förbereda värmeskålarna för pappas tamales
som vi kommer att avsluta med.
- Där har vi det. (alla skrattar)
(upplyftande musik) (folk pratar)
- Ursäkta mig...
Ursäkta, jag...
(upplyftande musik fortsätter) (pratet fortsätter)
- Åh.
Vackert!
Tack så mycket för ditt hårda arbete.
Jag la till några extra till de andra.
- Ooh, tack!
- Hon är en bra arbetare, men inte helt där.
- [Influencer] Hej, följer du den nya mikro-
- Ursäkta, vet du var Sunshine Room är?
Sunshine...
- [Influencer] Vi borde experimentera med olika format.
Video, karusellannonser, vad du vill.
- Ursäkta. Vet du var jag kan hitta Trevor O'Leary?
(influencers skrattar)
- Matias?
Matias.
Ett ögonblick.
Matias, undviker du mig?
- Åh, nej, nej, jag såg bara inte dig.
Åh, vad gör du här?
Jag skulle aldrig ha föreställt mig
att se dig här på en miljon år.
- Um, jag är här med Trevor O'Leary.
- Jobbar du för honom?
Jag trodde du jobbade på något privat investeringsbolag.
- Um...
Jag är med Trevor.
- Åh.
Åh, just det. - Ja.
Det var ett tag sedan.
Um, hur mår din familj?
Är du i stan för återföreningsmiddagen?
- Ja. - Du vet, um,
Mormor skickar fortfarande nyhetsbrev till mig varje år.
Um, jag
är ledsen att höra om Morfar.
Jag tänkte stanna för middagen för att visa min respekt,
men jag trodde det skulle bli awkward, eftersom vi inte har pratat.
- Du är mer än välkommen att komma till familjemiddagen.
Min familj pratar fortfarande om dig hela tiden.
Det är lite konstigt att min mormor
skickar nyhetsbrev till dig, men jag antar att det är okej.
Det är en bra sak.
- Ja, tja.
Um, det var bra att se dig. Jag måste gå.
- Hej, Hanz.
Jag har en tjänst att be om.
(upplyftande musik)
??? En drink till dig ???
Grattis till dig.
Njut av den. Gjord speciellt. - Inte ett ögonblick för tidigt.
- Bon appétit. - Salud.
- Jag förstår fortfarande inte varför du gömmer
tequila under sängen, Ama.
- Ah, det är mycket säkert.
På så sätt vet jag alltid var mina värdesaker är.
Bra att veta för när jag dör.
- Ay, Ama!
- [Victoria] Varför måste du vara så morbida?
- Ursäkta, pratar jag med dig?
Du är lycklig att jag delar mitt kök med dig.
- Puh! - Huh!
- Cecilia!
Var är Matias?
- Uh (stammar).
Jag fyller bara på min drink.
Jag tror att någon är där ute. Faktiskt, låt mig se.
Dammit, Matias!
- [Victoria] Cecilia!
Cecilia!
Var är du?
- Okej, jag har dig i 10 minuter.
Han har ett möte på andra sidan stan om mindre än en timme,
men han just avslutade det seminariet, så han är på gott humör.
- Tror du att det här är en bra idé?
- Åh, lita på mig. Han kommer att ta sig tid för en gammal vän till mig.
- Gammal vän? Är det vad jag är?
- För honom är du det.
- Tack. Jag är definitivt skyldig dig min vänstra njure.
- Åh nej. Behåll dina organ.
Kanske bara spara några av mormors rosa conchas.
Jag vill att några av mina vänner ska prova dem.
Vänta här.
(mobiltelefon som vibrerar)
(mjuk musik)
- Sebastian!
Hämta en annan flaska tequila från under min säng, mijo!
- Hej. Jag har med mig efterrätt.
- Ah!
- Ola. (Victoria pratar spanska)
(Ximena pratar spanska)
(Anselma pratar spanska)
Nu, skulle du kunna ställa efterrätten på bordet utanför?
- Uh-huh. Visst.
- Jag kommer att servera middag om en minut.
- Okej.
- Och, uh, åh, Omar.
- Ay, det här nya företaget som han arbetar för,
jag svär att de skickar honom på...
Vad? - Kan jag gå?
- Kasey, skulle du vilja säga hej till din familj
innan du springer iväg med Yari?
- Hej.
- Ohi, mira, kattöga. (vrålar)
- Titta hur mycket du har växt. Det är bra att se dig, mija.
Nu, jag vet att du är ivrig att prata med din kusin, så gå.
Gå, gå, gå, gå, gå.
- Yari! - Hej!
- Hej, jag har saknat dig!
- Victoria, varför gör du inte dig nyttig
och visar Ximena var efterrättsbordet är?
Allt här är under kontroll.
- Hej, hej, hej.
- Hej! - Hej.
Vill du ha hjälp med det här?
- Ja, tack. - Har du efterrätter här?
- Tydligen finns det ett bord utanför.
- Okej, du tar den där.
- Låt oss komma ut ur det här köket.
Vi kan prata utanför.
- Hur som helst, okej, jag har något att berätta för dig.
Jag har med mig något som kommer att lösa alla våra problem.
- Jag vet inte, Kasey. Dina idéer är inte alltid de bästa.
- Seriöst? Yari, kom igen, det kommer att bli bra.
Du kommer att älska det. Låt oss gå, kom igen.
- Uh-uh-uh-uh! Du smyger alltid med något.
Du får inte ha efterrätt före middagen.
Gå ut. Det finns mycket att ordna.
Gå, gå, gå, gå! - Okej!
- [Jason] Yari, låt oss gå!
- Ay, här, mira. Ta det här med dig.
Och gå, de behöver din hjälp. Skynda dig.
Kom igen. Vi ska äta snart.
Sebastian!
Tog du med en annan...
- [Trevor] Låt oss få det här klart till nästa gång.
Jag tycker att det gick riktigt bra.
- Trevor, det här är min gamla vän, Matias Sepulveda,
den jag berättade om.
- Matias, ja. Du är killen med den roliga mormor.
- Ja. (skrattar) - Hon är verkligen en karaktär.
- Det är hon.
- Jag ville faktiskt prata med dig om det.
- Åh.
- Vår familj har ägt en restaurang i över 50 år,
och jag vet att du är en ängelinvesterare
som bryr sig om småföretag,
så jag hoppades att jag kunde prata med dig om...
- Har du en pitch deck?
Jag är säker på att investeringsteamet skulle älska att höra om det,
men jag måste vara någonstans på andra sidan stan om ungefär en timme.
- Trevor, du kan avsätta några minuter.
- Prata snabbt.
- Tack.
(upplyftande musik)
(Kasey skrattar)
- Vad planerade du den här gången?
- Yari, åh herregud.
Det var så mycket enklare än jag trodde att det skulle bli.
Jag trodde att vi skulle behöva göra
något slags "Mission Impossible"-scenario.
- Vad gjorde du?
Inget. Inte riktigt.
Jag menar, gammelmormor gjorde faktiskt det.
- Ja, och?
- Okej, så jag kanske eller kanske inte har tagit med några svampar
som jag tog från min pappas stash innan han åkte.
Och de kanske eller kanske inte har lagts till i soppan
i hopp om att vår familj ska trippa och inse hur dumma deras bråk är.
Bra, eller hur?
- Vi är så körda.
- Åh, det kommer att bli så bra.
Slappna av, det är okej. - Vad sägs om din mamma, då?
- Hon kommer inte ens märka det.
- Nej, mija.
De säger att ålder är bara en siffra, men berätta det för mina fötter.
(båda skrattar)
- Jag hoppas du har några inlägg i dem.
- Ay, por dios, min hallux valgus.
(Ximena skrattar) Sätt den där.
- Ooh, det är varmt.
(Victoria pratar spanska)
(Ximena pratar spanska)
(pratar spanska) vi klarar oss.
- Ximena.
- Sebastian.
- Ah, jag älskar den nya näsan.
Jag är glad att du äntligen fick det ordnat
efter poolincidenten '98.
- Det kallas contouring, bitch.
- Sebastian, jag tror jag såg några svampar i framsidan.
Kan du hämta dem? Men skynda dig, de kan vara sällsynta.
(Ximena skrattar)
- Svartsjuka klär dig inte, syster.
- Åh, oroa dig inte för honom.
Jag är lite mer orolig
för vad som händer här.
Vad gör de två?
- Åh, de är bara tjejer.
- Hmm.
- Åh, hej.
(Anselma pratar spanska)
- Ingenting. - Ingenting.
- Hmm. Tja, stå inte bara där.
Ta dessa till bordet. - Okej.
- Vänta.
- Vad?
- Jag vet inte hur vi ska komma undan med det här.
- Det kommer att gå bra.
Jag testade det på min pappas familj förra julen.
Alla trodde bara att det var matförgiftning.
Men låt oss säga, jag har aldrig hört min moster Patricia
prata så öppet om sina sexuella preferenser.
- Usch.
- Nu, oavsett om de ville att det skulle komma ut eller inte,
så är allt ute i det öppna.
(Yari suckar) Yari!
- Okej, men bara för att vara på den säkra sidan, säger jag att vi filmar allt,
och sedan håller vi filmen för lösensumma.
- Jag älskar dina idéer. Ja, låt oss göra det.
- [Anselma] Snart med de där diskarna.
- Okej, förlåt. - Åh.
- Förlåt.
- Jag måste stoppa dig. Jag måste verkligen gå nu.
Men det var ett nöje att träffa dig, Matias.
- Nöjet var helt mitt, Mr. O'Leary.
- [Trevor] Uh, Trevor, tack.
- Trevor. (skrattar) - Ja.
- Så, när får jag veta?
- Jag ska få någon att kontakta dig på måndag.
- Bra. - Okej.
H?
- Ja?
- Titta, jag förstår att killen är din gamla vän, eller vad som helst.
Låt inte sånt överraska mig igen, okej?
Jag förstår. Han verkar välmenande.
Jag känner med honom, det gör jag. Han verkar vara en trevlig kille.
Kanske är hans restaurang inte en skräckshow. Jag bryr mig inte.
Jag vet vem den killen är. Han är en, han är en, han är ett skämt.
Han är giftig. Ingen kommer att röra honom med en 10-fots stång.
Ingen kommer att gå nära den killen, särskilt inte jag.
- Förstått.
- Låt oss gå.
(dörren smäller)
- Ja! (skrattar)
- Förlåt. Uh, jag ville bara tacka dig.
- Ingen fara.
- Jag tycker att det gick riktigt bra. Jag ska berätta för alla.
- Öh, kanske vänta med det tills måndag.
- Åh, just det, just det. Jag är bara så exalterad.
Så, uh, följer du med oss på middag?
- Åh, det gör jag.
Hej, hur många av mormors rosa conchas
tror du att jag kan ta med mig?
Du vet att du skulle tjäna en förmögenhet
om du investerade i en fysisk butik.
- Du borde säga det till min mamma.
- Jag ska jobba på henne. - Klart.
(upplyftande musik)
(folk pratar)
(upplyftande musik fortsätter)
- Jag är redan mätt. Jag börjar redan bli proppfull.
- Åh, jag ska döda honom.
- Han kommer att vara här. Förhoppningsvis.
- Var är han? - Han kommer.
- Han är på väg.
- Du har sagt det i timmar. Ge mig din telefon.
- Mamma, snälla. - Mamma, det är okej.
Han kommer att vara här snart.
- Ni skulle inte börja utan mig?
(familjen skriker)
Titta vem jag har med mig. Jag har sällskap!
- [Hanz] Hoppas det är okej att jag dyker upp.
- Hola, Hanz!
Du dyker inte upp om du har en inbjudan.
- Allt bra? - Det är bra att se dig, mijo.
Nu, när ska ni två bli tillsammans igen, eh?
- Han kom just hit, mormor.
Kommer du ihåg min syster? - Hej.
- Bra att se dig igen.
- Sebastian, hijo mio,
varför får du inte en plats för vår gäst?
- Kommer du ihåg Hanz? - Ja.
- [Hanz] Kommer du ihåg detta?
Där har vi det, där har vi det. Jag har det.
- Hej, du är tillbaka!
- Han fick en inbjudan. Klumpigt!
- Och du är avskuren.
(alla pratar)
- Kommer du ihåg Hanz? - Hanz!
Bra att se dig, kompis. Välkommen.
(glas klirrar)
- Nu när vi alla är här-
- Ja, nu när vi alla är här...
- Jag vill tacka er alla- - Jag skulle vilja tacka er alla-
- Åh, Herre.
- [Båda] Välkomna till Sepulveda familjemiddag!
- Vad har jag missat?
- Du kommer behöva detta.
- Snälla, Victoria, du har något att säga.
- Gör mig inga tjänster.
- Det gör jag inte. Jag ger dig vad du vill ha.
Detta är din middag, eller hur?
Jag började traditionen för 50 år sedan.
- Nej, nej, nej. Nej, nej. - Det är min.
Titta, jag vet att du var tvungen att ta hand om pappa,
men någon var tvungen att hålla traditionerna vid liv.
- Victoria, jag menade inte att ta detta ifrån dig.
Snälla.
- Jag uppskattar att du säger det. (suckar)
Jag vill bara säga tack för att ni kom.
Vi kanske inte alla är tillsammans, men förhoppningsvis, en dag snart,
kommer vi alla samlas igen som vi har gjort tidigare.
Stor familjemiddag på restaurangen.
Min far var en fantastisk man.
Jag saknar honom så mycket.
Men hans arv finns fortfarande här.
Vi kan smaka det i hans mole-
- Ha!
- och se honom i människorna runt oss.
Så, låt oss höja ett glas i minne.
- Du håller fortfarande honom på en piedestal!
Han fick mole-receptet från en påse torkade chiles
som vi köpte i en livsmedelsbutik i Oaxaca!
- Och på den noten, låt oss äta.
- Ja! - Ja!
- Förlåt?
- Ja, mamma, låt oss äta.
- Victoria, tack, det var ett vackert tal.
Nu, om ni alla kan spara plats
i slutet av måltiden för den sista rätten.
Det är lite otraditionellt.
Vi avslutar med ett förslag
från min vackra barnbarn, Cecilia.
Det är en
vegansk posole.
(Victoria gaspar)
(familjen applåderar)
Salud.
- [Jason] Där har vi det. Tack.
- Tack, tack, tack.
(Anselma pratar spanska)
(upplyftande musik) (sångare sjunger på spanska)
(upplyftande musik fortsätter)
- Är allt okej?
- Ja, det är bra.
- Fick du tillräckligt?
- Mm. Det är gott.
- Ja, det är juice. Margarita.
Gör inte det. Jag svär till- Jag svär till Gud.
- Jag har gett upp kött.
Det är en ny grej.
Jag älskar drinkarna, dock.
- Uh, låt mig hämta något till dig.
- Nej, nej, nej, det är okej, det är okej.
- Åh herregud. (Matias pratar spanska)
- (pratar spanska) Är han okej?
(Matias pratar spanska)
- Ah, vegetarian?
- Ja.
- Ta inte med mig något. Ta inte med en skål hit.
Sätt det på den sidan av din tallrik.
- Vad som helst, mannen. Jag hatar dig.
- Äntligen! Ja!
- Tack och lov. Jag har väntat på att någon ska börja.
Jag dör för att prova mina porcinis.
- [Matias] Här. Låt mig ge dig lite.
- Så, uh, du och Hanz, va?
Ska ni bli tillsammans igen?
- Nej, han har, uh, han har gått vidare. Jag säger bara, du vet.
- Så varför i helvete tar du med honom till en familjemiddag?
- Ser du vad du har gjort med den mannen?
Är du exalterad över svampsoppa?
Han har inget annat. Det är inget annat som pågår.
- Absolut. Jag skulle köra en porcini-bil.
- [Sebastian] (skrattar) De kallar det en Porschini.
- Där har du det. En Porschini.
Tack. Tack.
- Jag känner att det här kanske är en dålig idé, dock.
- Nej, det är okej. Du är alltid så orolig.
- Nej. - Bara titta. Bara titta.
- Sitt.
(Kasey och Yari skrattar)
- Hmm!
- Åh, Ama!
- Det är verkligen bra.
- [Sebastian] Det är bra, eller hur?
- (pratar på spanska) Jag tror att det är en succé.
- Valde du dessa själv?
- [Sebastian] Uh, ja.
(upplyftande musik fortsätter)
- [Kasey] Han gillade verkligen det. Han gillade det verkligen.
- Det är verkligen bra.
- Dude, de avslutar allt. Det är verkligen mycket av det.
- Åh!
Den här soppan är så god.
Seriöst, Victoria, du borde verkligen överväga
att ha den som en premier rätt på restaurangen.
- Låt honom inte lura dig.
- [Sebastian] Vill du verkligen att den här restaurangen ska, typ,
klättra upp i den kulinariska världen?
- Hej. (Kasey och Yari skrattar)
- Vad, dör du där borta?
- Du är okej. Hon är bra, hon sväljer fel.
Hon är bra.
- Ja. - Är du okej?
- Du verkar som om ni båda kvävs till döds.
- Hon är bra. - Jag är okej. Jag mår bra.
- Hon kvävdes. (hostar)
- [Jason] Vad, kvävdes ni båda?
- Ja.
Jag mår bra.
(Kasey skrattar)
(Victoria harklar sig)
(upplyftande musik)
- Mormor är en så bra kock, va?
- Jag vet, jag vet. Jag påminns snabbt.
Du vet, du skulle tjäna mycket om du investerade i henne.
Jag menar, cannabisfältet värms upp just nu.
- Åh, menar du Mormors odling? Hennes gröna tumme.
- Uh, ja, helt klart.
- Jag vet ingenting om gröna tummar.
Men tror du att jag inte vet
vad din mormor har hållit på med?
Rosa conchas? (scoffs)
Först min far,
och nu delar hon ut dem till främlingar.
Jag kanske har varit lite hård och sagt att de var giftiga,
men inte mycket.
- Du vet, jag vet inte när du började tro
att du var så mycket bättre än oss.
din överlägsenhetskomplex har ingen plats här.
- Pappa var hög hela tiden!
- Hur tror du att jag fick honom att äta?
- Jag tycker att det är dags för Pappas mole-tamales.
Hans autentiska mole!
- Jag tycker att du har rätt.
Nu är det perfekt tid för soppan.
Muchachas, el posole.
- Cecilia! - Cecilia!
- [Victoria] Matias!
- Vad ska jag göra? - Andale, andale!
- Varför bryr sig plötsligt alla om soppan?
- Ingen aning.
Veganism är trendigt, eller hur? Det är en grej nu.
- Kasey, det här är en dålig idé. Du måste sluta.
- Tja, det är för sent för det.
- Nej, det är det inte.
- Sluta! Yari!
- Ja, kan vi inte börja servera, tack?
- Nej! - Är du seriös?
- Vi serverar soppan!
Matias, ta de där tamales in i huset.
Vi serverar inte dem.
Jag sa att vi serverar- - Du förstör planen.
- soppan först. - Du förstör planen.
- [Anselma] Ingen serverar tamales!
- Kanske kan vi servera båda sakerna.
- Du vet, det är faktiskt-
- Vad är ditt problem? Du kan fortfarande servera soppan sist.
Du får vad du vill. - Jag sa att vi serverar
soppan först!
- Du är irrationell!
- De var smutsiga.
- Tack, Yaretzi. Någon var tvungen att agera.
Men ja, snälla börja servera.
- Nej! Ingen serverar tamales!
- Du låter mig bara inte ha det här!
- Nej! Ge mig det!
Nej! - Sluta!
- Ta det!
(Anselma flämtar)
- Åh!
- Men du serverar inte den här soppan.
- Nej, nej, vi måste servera soppan!
Vi måste servera soppan.
- Släpp det! - Jag hjälper till.
- Nej! Mormor!
(gryta som klirrar)
- Så det är ett, ett nej på soppan och tamales?
(mjuk musik)
Jag vill bara ha en.
- [Kasey] Yari!
- Ni är så söta. Ni borde inte bråka.
(vinflaska som klirrar) Wow!
Ni borde kramas.
- [Matias] Hanz?
- Är han okej?
- Är du okej?
- Nej. Allt är bra.
- Jag- jag tror att jag bara är så- så ledsen att alla är så arga.
Det är helt mitt fel. Jag borde ha sagt något tidigare.
- Inget är ditt fel.
- Nej.
Men det är ditt.
- Åh, tack. Någon förstår äntligen.
- [Matias] Vad?
- Jag måste berätta för dig något. Det är dåligt för dig.
- Dåligt?
- Han är bara full.
- Nej. Jag är inte full.
Jag kan- jag kan se.
Jag- jag är inte full. Jag kan se allt.
Det förflutna. Nej?
Nej, nej, Mati, det- det är inte ditt fel.
Trevor är en idiot. Han har en fin rumpa.
- Han, Hanz, kanske jag borde ta dig hem.
- [Cecilia] Trevor O'Leary?
- Ja, han såg din video.
Han såg ditt liv försvinna!
Matias pico de gallo maskin pico'd hans byxor.
Och Trevor var-
- Jag tror jag behöver ta dig hem.
- Nej, jag måste berätta för dig.
- Åh herregud, Matias, säg inte att han säger
vad jag tror att han säger.
- [Anselma] Matias?
- Han investerar inte. Han ger dig inga pengar.
Ingen kommer att göra det. Jag menar, du är för riskabel.
Är du radioaktiv?
Jag menar, du ser lite grön ut.
- Um...
Vänta, vänta, vad menar du?
Jag trodde han var inve-
Jag trodde han älskade idén.
- Han sa nej.
Han sa
nej.
Jag är så ledsen för restaurangen.
- Pratar han om vår restaurang?
- Det är inget, Victoria.
- Det är definitivt något.
Matias. - Cecilia.
- Jag mår inte bra.
- Är du okej? (Hanz jamar)
(Sebastian rapar) - Åh herregud!
- Åh min! Gå in, gå in!
Åh herregud! Åh, åh gud!
- Tror du att det var soppan?
De var de enda två som hade soppan.
Hanz. Hej, vill du komma in?
(Hanz jamar) Låt mig få dig in.
(Hanz jamar)
- Soppan!
Nej!
Kanske?
Jag har aldrig lagat med svamp förut.
Aj!
- Jag är en katt.
(Hanz jamar)
- Hej, kom in. Kom igen, kom igen.
- Mamma, Sebastian kan inte känna sitt ansikte.
Ska vi ringa en ambulans? - Nej, nej, mija!
Här, ta Hanz in i huset. Han har samma symptom.
- Vilken typ av svamp? - Vad händer?
- [Anselma] Fortsätt, mijo.
- Jag kan inte känna min tunga. - Vi löser det här.
- Det är konstigt, för det är där, men det är inte.
(Victoria pratar spanska)
Inget av detta skulle hända om pappa fortfarande levde.
Vi kan i stort sett bara säga att middagen är förstörd!
Ska någon säga något?
- Matias?
- Cecilia, jag...
Jag ska gå kolla på Hanz.
- Du gör alltid så här.
När det verkligen gäller,
springer du och undviker alla och allt.
Oss, den här familjen, Hanz,
varje gång.
- Cecilia, folk mår inte bra just nu.
Jag tror att det tar prioritet.
- Familj har företräde.
- Någon borde börja prata.
- Kanske är inte rätt tid nu.
- Det är helt okej. Låt mig plocka upp bitarna.
Om du inte tänker säga något, då-
- Cecilia, snälla!
- Mamma, du behöver veta att-
- Nog!
Matias?
Matias, vad?
- Mamma, jag...
Jag vet inte hur jag ska säga det.
- Säg det!
- Celia, håll dig till ditt.
- Mitt eget? - Snälla sluta.
Okej, jag är ledsen.
Vi kommer att förlora restaurangen.
Jag gjorde ett misstag,
och jag ska fixa det.
Jag ville göra dig stolt.
Jag ville göra oss alla stolta.
Jag ville göra Morfar stolt.
Jag förstörde det. Jag är ledsen.
- Vad?
- [Matias] Jag tog ett lån mot restaurangen
för att betala för Tacomatic.
- Jag förstår inte.
- Banken kommer att ta restaurangen.
Vi kommer att förlora restaurangen.
- [Cecilia] Mamma.
- Visste ni alla om detta?
Hur kunde ni göra detta?
Och återigen, bakom min rygg?
- Åh, Victoria. Var inte så dramatisk.
Jag skrev på papperen eftersom det är min restaurang
att göra med som jag vill.
- Din restaurang? - Ja.
I namn kanske,
men jag är den som har hållit den flytande
alla dessa år.
Du gjorde detta med avsikt.
- Med avsikt?
- Mamma, ingen ville att detta skulle-
- Ända sedan pappa blev sjuk, ville du sälja den.
(Victoria talar spanska)
Cecilia, du bad mig praktiskt taget,
bad mig att låta henne sälja den.
Tja, idag fick du din önskan.
- Hur blev detta mitt fel?
- Åh, skyll inte på henne, Victoria.
- Jag skyller inte på henne. Jag skyller på er alla.
- Kan du inte bara sluta?
Matias förlorade restaurangen för oss. Matias.
Hur många gånger måste jag säga det?
- Allt jag gjorde, jag offrade för dig och restaurangen.
Vad vill du ha från mig?
- Jag vill att du ska leva ditt liv för dig själv,
och inse att din far inte var perfekt.
Och bara för att jag väljer att fortsätta mitt liv
annorlunda än det jag hade när din far var i livet,
betyder inte att jag inte älskade honom.
Jag behöver bara gå vidare.
Vi behöver alla
gå vidare.
- Gå vidare, gå vidare, men lämna mig utanför det.
- Mamma, sluta. Det här vänds om.
Bara fortsätt prata och lyssna aldrig på varandra.
Varför erkänner ingen vad Matias gjorde?
Han är den som förlorade restaurangen för oss. Han gjorde.
- Cecilia, jag- jag ska fixa detta.
Men gör inte detta till dina beslut.
- Mina beslut? - Ja, dina beslut.
Du är den som inte ville gå i skolan.
Ingen stoppade dig.
- Du vet inte vad du pratar om.
Du har inte ens varit här.
- Jag har alltid varit här.
- Du sprang iväg så fort du kom ut från skolan,
och du har undvikit oss sedan dess.
Du tar vad du vill från oss,
och du stannar aldrig för efterdyningarna.
- Cecilia, jag är ledsen.
Jag är ledsen att du är mycket olycklig, men det är inte mitt fel.
Jag är ledsen att du inte gick i skolan.
- Matias.
- Vet du ens hur det är att ta en risk?
Att göra uppoffringar? - Matias!
(Cecilia snyftar)
- Jag har det jobbet för att du inte kunde bry dig tillräckligt
för att stanna kvar och hjälpa till med det.
Någon var tvungen att ta ansvar, och det har alltid varit jag.
- Ingen har bett dig att göra det.
- Varför säger alla det? Mina val är mina egna.
Det har inte varit lätt för mig.
Det har inte varit lätt att se min yngre bror
få åka iväg till skolan.
Inga skyldigheter, inga ansvar, ingenting.
Men om jag försöker göra det,
anses jag vara en dålig mamma eller en dålig dotter.
Egoistisk, tanklös. - Det är skitsnack!
Du vet att det är skitsnack.
Du har haft varje val jag har haft.
- Victoria, detta är ditt fel.
- Mitt fel. - Din envishet
som driver bort barnen.
- Envishet? - Det är därför-
- Du har aldrig gett ett uns av tryck.
Och jag är så stressad- - Restaurangen! Nej!
- Sluta!
- Du pratar hela tiden, pratar, pratar, pratar,
och lyssnar aldrig på varandra.
Inte på mig, inte på någon, någonsin.
Jag har försökt få er att lyssna på mig i åratal.
Ni har båda offrat ert liv
och era val för den här familjen.
Och självklart, om jag vågar be om något nytt,
så blir jag nedslagen omedelbart.
- Det är inte sant. - Mamma!
Du är den som sa till mig att jag aldrig skulle klara det,
och att jag redan hade en man
och ett hus
och ett jobb,
och att jag behövdes hemma.
Nej, jag vill inte att det här ska vara mitt liv.
Ingen av oss borde.
- Mamma, är det sant?
- Cecilia, jag...
(dörr som öppnas)
(Sebastian pratar spanska)
- Sebastian, vad gör du?
- Jag behöver vatten. - Nej, nej!
Nej, kom tillbaka!
- Får vi en fjärilshåv? En låda?
Vad i... - Um...
Flickorna sa just till mig att, Anselma, du av misstag la
en påse med min mans medicinska svampar i soppan.
- [Matias] Vilka svampar?
- Min mans medicinska svampar.
Jag sa precis det.
- Och det är därför vi inte lägger svampar i posole.
- Jag tror det är därför. Jag tror du har rätt.
- Tja, att tro att jag har rätt är något.
- [Anselma] Vilken typ av svampar?
- Igen, är det ingen som lyssnar på mig?
Min mans medicinska svampar!
Wow! (Anselma pratar spanska)
Nej, nej, nej, nej, nej, nej, nej, nej!
Det är mitt fel, det är mitt fel! Aj!
(mjuk musik) (sångare som vocaliserar)
(mjuk musik fortsätter)
(sångare sjunger på spanska)
(mjuk musik fortsätter)
- Matias, hämta två korta glas.
Ximena, hjälp mig.
- Okej.
- Behöver du en sked? - Dropparna.
- [Cecilia] Hur mår Sebastian?
- Åh, de mår båda bra.
Ximena tog Hanz till Matias rum.
Yaretzi håller ett öga på honom,
och vi lyckades få Sebastian
in i din mammas badrum.
- Jag menar, borde vi ringa en ambulans?
- Nej! - Ingen ambulans!
- [Cecilia] Hur mår Yaretzi?
- Hon var ledsen, vilket är nytt.
- Tja, det är något. - Ja.
- Ingen telefon på en vecka? - Åh gud, nej!
- Vad är det där?
- Belladonna-extrakt och aktivt kol.
- Usch! - Här.
Ge detta till Sebastian och Hanz.
- Åh, det luktar fruktansvärt.
- Aj, tja, blanda det med tequila.
Se bara till att de dricker det.
- Åh herregud. - Gå, gå!
- Vart ska du?
- Jag lämnar inte. Jag ska bara kolla till Hanz.
- Älskling, varför hjälper vi inte Ximena, du vet,
fånga fjärilen innan den fladdrar iväg igen.
(tänksam musik)
(Anselma suckar)
- Ama?
(båda skrattar)
(Anselma pratar spanska)
Kom hit. (skrattar)
Aj.
(tänksam musik fortsätter)
(sångare sjunger på spanska)
- Vad ska vi göra, Ama?
- Aj, mija.
Det finns bara en sak kvar att göra.
Städa upp.
- Har ni inte folk för det?
(båda skrattar)
- Jag har dig.
(mjuk musik fortsätter)
- Tack, Yari. Jag tar det härifrån.
- Okej.
Ja, han svimmade just.
Och tyvärr kunde jag inte
få hans striptease på film, så.
- Öh, vad?
- (skrattar) Slappna av!
Nej, allt är bra. (rensar halsen)
- Jag antar att jag tar över härifrån. Du kan gå och lägga dig.
- Okej.
(Hanz snarkar)
Farbror Matias?
- Ja?
- Vad ska du göra nu?
Vad händer härnäst?
- Öh,
jag har ingen aning.
För första gången har jag ingen aning.
Men jag kommer att lista ut det.
- Tja, vad du än bestämmer dig för att göra, jag hoppas bara att
du stannar kvar.
Jag vet inte, med dig här, känns det bara
mer som familj.
Förstår du vad jag menar?
- Ja, jag tror att jag gör.
- Bra. Så var inte en skitstövel och spring iväg. (skrattar)
- Så länge jag inte längre är Farbror Deadbeat.
- Du var aldrig det.
- God natt.
(melankolisk musik)
(melankolisk musik fortsätter)
(Matias suckar)
(melankolisk musik fortsätter)
- Jag har det!
Tack.
Jag har inte det.
(sångare sjunger på spanska)
- Tror du att vi kommer att vara här hela natten?
- Förmodligen. (Cecilia fnissar)
Jag vill bara att du ska veta att jag inte insåg...
Jag trodde att du hade allt klart för dig.
- Matias,
ingen har det klart för sig.
(båda snyftar)
- Jag ska ingenstans, Cecilia.
Jag är här, okej?
- Tack.
Jag uppskattar det.
(båda skrattar)
- Här, jag ger dig den här.
- Åh, vilken röra.
- Jag vet, eller hur?
- Så,
Mamma är ditt ansvar från och med nu?
- (skrattar) Ja, nej.
Jag skojar, jag skojar, jag skojar. Självklart.
Så,
miljöteknik.
(melankolisk musik fortsätter)
(upplyftande musik) (folk skriker)
(upplyftande musik fortsätter)
- Vem är din handledare? Vem rapporterar du till?
- Hur kan du vara så hjärtlös?
Världen behöver inte en till Chipotle!
- Jag har redan sagt till er båda,
allt måste stanna där det är.
- Vi fortsätter att säga till dig, det här är arvsgåvor.
- De har varit i familjen i generationer!
- Hej, vänta, vad-
- Titta, titta på mig när jag pratar med dig!
Aj, vilken fin mustasch du har, unge man.
Titta på mig när jag pratar med dig!
- Hej, vart är du på väg? - Ah!
- Varför skulle du göra detta mot en gammal dam?
- Jag gjorde inte!
- Aj, aj, aj!
- Åh herregud! Jag ska ringa en ambulans!
- Ambulancia! Ambulancia!
(sångare sjunger på spanska)
(upplyftande musik)
- Gå, gå, gå!
Gå!
(upplyftande musik fortsätter)
(upplyftande musik)
(upplyftande musik fortsätter)
(sångare sjunger på spanska)
(upplyftande musik fortsätter)
(musiken avslutas)
(ingen ljud)