Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pusti.
Ne splača se.
Mora biti tu nekje.
Ni tukaj?
Ne valjaj se v tem.
Kriza!
Nehaj iskati.
Res ni veliko stala.
Fuj!
Oprosti.
Dobro, da te imam. -Ja.
Daj mi, drugače boš bruhala.
Nikoli ne bruham.
Veš, kaj? Pred spanjem
vzemi analgetik in spij veliko vode.
Lahko noč. - Se vidiva jutri?
Pred spanjem spij veliko vode.
Kristus! Lahko noč, mama.
KONEC ZABAVE
V službi je. Ne oglaša se, toda gotovo bo poklical.
Ni se odzval na naša sporočila.
Bolje bi bilo, da pokliče. - Razumem.
Bi kavo ali vodo?
Ne, hvala.
Ne oglaša se. Še bom poskušala.
Dober dan. -Živjo. To je moja hči.
Dober dan.
Tu ne živi nihče drug?
Ne skrbi, pozneje bom pojasnila.
Kaj je to?
Oče ima težave. -Kakšne?
V službi.
Pazite s sliko.
Kaj pravi?
Kličem ga.
Bodo vse odnesli?
To ni potrebno. Računalnik je na seznamu.
Ste že bili tu?
Seveda.
Na njem imam vse podatke. - Naložite si jih.
Tudi za to vemo.
To sem si sama kupila.
To boste morali dokazati.
To boste pustili, kajne?
Ne moremo biti prepričani o umetniški vrednosti.
Lahko se pritožite, pa bodo preučili.
To je naslikala hči pri petih letih.
Vseeno. Gospodje.
Zakaj mi nista povedala, da so že bili tu?
Nisva te hotela obremenjevati.
Oče je rekel, da je začasno, da te nima smisla vpletati.
Ne zdi se začasno.
Izvolite.
Pa ta? -Ni vozen.
In tretji? -Možev je.
Moral nam ga bo predati. Tudi ta je zasežen.
Kaj naj storimo zdaj?
Dobro bi bilo, da začne mož komunicirati z nami.
In da čimprej odplača dolg.
Razumem.
Ste vedeli, da so hišo dali na dražbo?
Nisem vedela.
Kaj, če jo izgubimo?
Kje bomo živeli?
Pa moj študij? Naslednji teden je treba plačati šolnino.
Kaj, če ne bomo imeli denarja?
Oče tega ne bi dopustil.
Vedno smo dobro živeli. Vedel je, kaj dela. Zavaroval nas je.
Vse bo v redu. S hišo in študijem.
Ta svetilka je stala okrog 30 000.
Vzeli pa so tvojo sliko in svetilko iz Ikee.
Nesmisel.
Tudi kavč je bil drag, kajne?
Ja.
Iti moram.
Kaj pa zdaj?
Počakajva očeta. Sami nič ne moreva.
Prepustiva to njemu.
Ne moreva kar sedeti in čakati. Naj koga pokličem?
Jih prosim, naj počakajo? - Teh ljudi ne poznam.
Prepustiva to očetu. Vse bo uredil.
Prosila bi te...
Imaš kaj gotovine?
Za taksi.
Pozna sem, kartica pa je blokirana.
Ne vem, bom pogledala. - Hvala.
Živjo, Kaja. Kaj delaš? - Spala sem.
Vzemi vaš veliki avto in pridi čimprej k nam.
Joj, Jindriška... -Prosim.
Kaj se je zgodilo? Avto je zelo velik.
Doma je sranje. Res te potrebujem.
Dobro. Ubila te bom.
Hvala, super si.
Dober dan.
Nihče ne odpre. Ste ga. Vrana?
Ali gospodična? - Ne, ne živim tu.
Potem pa nimamo sreče.
Poznate g. Vrano? Kako bi ga dobili?
Majhen kraj, vsi se poznajo.
Oprostite, mudi se mi. -Škoda.
Potem pa adijo.
Živjo.
Oprosti, pred hišo so čudni tipi.
Kakšni tipi?
Gre za očeta?
Kaj se dogaja?
Ne vem, toda lahko izgubimo hišo.
In vse. -Kaj?
Kaj je storil?
Zelo se je zadolžil in ni nič povedal.
Grozno.
Pomagaj mi. - Imava spet 15 let?
Hitreje.
Težko je.
Žal mi je.
Vse boste dobili nazaj, ne?
Si lahko skuham kavo?
Tudi kavni aparat so vzeli. Le turško si lahko. -Fuj.
Vse to hočeš odnesti? - Ja, veliko je vredno.
Kaj mislijo tvoji?
Oče je izginil, mama hoče čakati.
Ni to bolje?
Nočem, da vzamejo še kaj.
To boš odpeljala k teti?
Ni daleč. Ne oglaša se, a ni važno. Rada me ima.
Kje začneva?
Kavč? Si nora?
To je najdražja stvar, ki je ostala.
Bova?
Pazi.
Ne bo šlo. - Nagniti ga morava.
Čakaj, da odprem vrata.
Zamenjati moram roki. - Polzi.
V redu? -Ja.
Pazi. -Oprosti.
Jebela.
Jebenti.
Jebenti, jebenti.
Jebenti.
Je Adam poslal sporočilo? Nisem vedela, da se je vrnil.
Kaže, da se je.
Ne govorita?
Greva nocoj na njegovo zabavo.
Nikamor se mi ne da iti.
Zakaj?
Vse bo v redu, ne skrbi. - Nočem o tem.
Nisi rekla, da nekaj časa ne bova pili?
Ni nama treba piti.
Adam je še zaljubljen vate.
Ni šans. -Ja.
Toda tega ne vidiš.
Tvoje ljubezensko življenje pa je super.
Ne bodi nesramna.
Ojoj. - Oprosti. Je v redu?
Ja.
Meni govoriš, kaj pa je z Davidom?
Odkar sem se odselila, nisva govorila.
Žal mi je. -Že dobro.
Poslušaj. Adam je samski, ti tudi.
Tako bo ostalo, če se ne spravita skupaj.
Ne bulji.
Si še pijana? -Ja.
Naj jaz vozim? - Gotovo si tudi ti.
Minilo bo, preden končava.
Daj.
"Imam eno težavo.
Zbudim se in mi pride.
Drugi težavo imam. Jem breskve in mi pride.
Tretjo težavo imam. Pogledam telefon in mi pride.
Četrto težavo imam..."
Sladkor? -Ne, hvala.
Mleko? Vi ne boste nič?
Kakšen nered! Nikogar nisem pričakovala. Kako študij?
Jeseni začnem z magisterijem.
Niti sekunde miru nimam. Le drugim skušam ustreči.
Izvoli. Tudi tebe nisem pričakovala.
Vprašala bi te...
Lahko za nekaj časa tu pustim pohištvo?
Hiša ni velika, stiskamo se.
Ni ga veliko, le za nekaj dni.
Pravim ti, še za nas ni dovolj prostora.
Toda fantov ni doma. - Stvari imata še tu.
Ni pravi čas, prenavljala bova.
In garaža? - Tam so avtomobili.
Lahko so malo zunaj.
Gospodična? Ravno smo očistili bazen.
Oprostite.
Nič drugega vrednega ni ostalo. Družina smo.
Naša stran družine ni kriva za to.
Tvoj oče dolguje tudi nam.
Nisem vedela. - Skoraj milijon.
Pred enim letom nas je prosil za posojilo.
Nič ni vrnil. Ves čas je obljubljal, da bo vsak čas...
Prelagali smo prenavljanje, ker smo potrebovali denar.
Oprostite, lahko grem na WC?
Seveda. Prva vrata desno.
Hvala.
Kot črna luknja je. Ne vem, kaj mu je.
Kam ga je vložil? Bo sploh vrnil denar?
Zapravil ga je za dopust,
nam pa se je rušila streha.
Gotovo ne.
Vrnil ga bo, govorila bom z njim.
Ne vem, kam drugam naj grem.
Ne skrbi, vse bo v redu.
Ni tam vhod? -Ne vem, redko pridem sem.
Tu so še zvonci.
Ja?
Halo?
Dober dan, me slišite? - Ja, povejte.
Očeta iščem, g. Vrano. Je tu?
Že dolgo ne. Tu nima več pisarne.
Kaj?
Tu nima več pisarne. - Kako to mislite?
Ne vem. Od januarja ga ni tu.
Veste, kam je šel?
Ne.
Hvala. Na svidenje.
Saj boš še izvedela, da si posvojena.
Imaš še malo časa?
Imam.
Si dobro?
Si vedela, da ima David punco?
Res?
Objavil je slike s seksi tetovirano lepotico.
Žal mi je.
Vsaj ni treba plačati najemnine.
Poiščiva si stanovanje.
Resno.
Tega si ne morem privoščiti s polovičnim delovnim časom.
Morda bom ostala brez strehe nad glavo.
Še za šolnino nimam.
Jebenti. -Naj gre vse k vragu. Moralo bi biti lahko.
Stvari bova peljali k meni.
Staršev ni doma do prihodnjega tedna.
Ko se vrnejo, jih bom že prepričala.
Hvala.
Srečo imaš, da me imaš.
Dober dan, gdč. Vrana. - Dober dan.
Res ste mi znani, prav sem imel.
Zmotili ste se. -Ne.
Prijatelja g. Vrane sva, vašega očeta.
In?
Odhajava. -Ja.
Tega vama ne bova preprečila.
Le pogovarjamo se, ne?
Se vama kam mudi?
Ni vaša stvar.
Oče se ne oglaša na klice, ne najdeva ga.
Ne morem pomagati. Ne vem, kje je.
Pokličite ga. - Ne oglaša se mi.
To pa res ni prav. Veste...
Najini stranki dolguje denar, izogiba se nama.
Jaz s tem nimam nič. Pojdite, prosim.
Ja.
Prav, poklicala bom policijo.
Resno?
Kako si drznete? Ne dotikaj se me!
Pomirita se. Še se bova oglasila.
Oprostite, tako neroden sem.
Oprostite.
Dobro. Lep dan.
Kretena. Si dobro? Si se opekla?
Kaj je bilo to?
Jebenti.
Sranje.
To bo zdržalo do pojutrišnjem.
Jindra!
Jindra! Kaja!
Živjo. -Me nista slišali?
Oprosti. Živjo.
Sta me ignorirali? - Pajade.
Kaj delaš tu? - Kava z mamo.
Pa vidve? Gresta kam?
Nekaj stvari peljem h Kaji.
Nisi najela servisa? - Mene ima.
Ja. Prideš zvečer? - Jasno.
Pa vidve? -Ja.
Bom videla, ali bom lahko. - Bo.
Super. Ne bo nas veliko, a dolgo se nismo videle.
Ja.
Kdo bo tam? -Oče?
Tipi pridejo... -Kaj?
Linda pride, morda Ema...
Kaja. Oprosti, takoj pridem.
Kam greš?
Veš, da hodi Ema s Prokopom?
Res?
Živjo. -Klicala sem te.
Kje si bil?
Vstopi, povedal ti bom. - Kako to misliš?
Sedi zadaj, spredaj je razmetano.
Kam greva?
Nekaj morava opraviti.
Tu sem s Kajo.
Razumela bo. Kaja!
Dober dan. -Živjo.
Na hitro si jo bom sposodil.
Vidiš? -Poklicala te bom.
Nisem mogla verjeti.
Prvo leto se nista mogla prenašati.
Sploh nista za skupaj.
Čez nekaj tednov bosta že nehala.
Pozneje te pokličem. Zdaj ne morem govoriti.
Tipa, ki sta te iskala, sta mi grozila.
Sta ti kaj storila?
Ne.
Dobro.
Težita, ker drugega ne moreta.
Če ti bosta težila, pokliči policijo.
Ne skrbi. Poskrbel bom, da bosta nehala.
Veš, da nam hočejo vzeti hišo?
Seveda vem.
Uredil bom, tvojo mamo sem že klical.
Teta mi je povedala, da si dolžan tudi njej.
Teta Zuzana. Jasno.
Nje nikar ne poslušaj.
Na nas se je spomnila le, ko je kaj potrebovala.
Zdaj ko jaz nekaj potrebujem, si pa izmišljuje.
Bomo izgubili hišo?
Trudim se. Nič ne bomo izgubili.
Nič nam ne morejo vzeti.
Nimaš več pisarne. - Jasno, da ne.
Ni se splačalo. Zdaj imam premično.
Kam sta šli s Kajo?
Reševali sva, kar nam je ostalo.
Kaj?
Stvari iz hiše sva peljali k njej.
Katere?
Kavč, nakit. Kar so pustili.
Bog! Kako neumno!
Nisem vedela, kaj bi, pa sem...
Če bom potreboval tvojo pomoč, ti bom povedal.
Kavč? Prstani? To so malenkosti.
Odnesli so skoraj vse. -In?
Mislila sem, da pomagam.
Kam greva? -No...
Kup denarja pričakujem.
Vendar zamuja.
Zanimiv projekt imam. Krasne hiše, posesti.
Ko jih prodamo, bo dovolj za vse.
Vendar moramo vložiti več.
Zato sem si sposodil denar. To je normalno.
Z mamo ne moreva dobiti kredita,
ker so se vpletli rubežniki.
Potrebujemo nekoga, ki je čist.
Ki mu lahko zaupam.
Vzeli bi kredit na tvoje ime.
Ne boj se. Denar bom dobil čez največ teden dni.
Največ teden dni.
Kdo mi bo dal kredit? Kako ga bom vrnila?
Nič ne boš vračala. Me ne poslušaš?
Najkasneje čez en teden bom dobil denar, jaz ga bom odplačal.
Ne bi bilo bolje dati denar rubežnikom?
Da ne izgubimo hiše. Ali pa tipoma, ki te iščeta?
Vem, da ne razumem, toda... - V redu je.
Ko bi le šlo tako.
Ne moreš dati vsega denarja nasilnežem.
Najprej moraš zaslužiti kup denarja in potem odplačati dolgove.
Počasi. Ne mudi se.
Pomembno je.
Potrebujemo denar, da dokončamo projekt in gradnjo,
potem vse prodamo
in odplačamo dolg.
Super bo.
Kupili ti bomo stanovanje. Študirala boš v Angliji.
Avto za mamo, zame in zate.
Vložili bomo v nepremičnine.
To je prava naložba za upokojitev.
Dolgovi se odplačujejo počasi.
Vsi tako delajo.
Kaj pa, če ne uspe ali pa denar ne bo pravočasno prišel?
Vse je pod nadzorom.
Nismo pričakovali, da bo tako drago,
a splačalo se bo.
Po tvoji zaslugi nam bo uspelo.
Živjo.
Lepo.
Dolgo se nisva videla. Glej.
Odrasla je že.
15 let se nista videli. - Mogoče.
Ne spomnim se.
Bi šli kam sedet? - Nimam veliko časa.
Dobro.
Si pogledala? -Če sem odkrita...
Tako ne morem delati.
Ne moreš kar poklicati in prositi za tako uslugo.
Vem, da si mi pomagal. Rada ti bom povrnila uslugo,
toda to ni način.
Preprosti časi so mimo.
Danes je potreben čas, postopek je drugačen.
Postopek odobritve takih zneskov je veliko daljši.
Preprosto ni mogoče.
Vem, da je hitro.
Neobičajno hitro.
Toda vedno sva se znašla.
Hiter kredit. Hitra izposoja, hitro vračilo.
Ja, toda nihče ne more kar tako posoditi treh milijonov.
Če bom ukrepala drugače, bom imela težave.
Razumem. Vendar je način, ne?
Je, toda znesek bo veliko nižji.
To je izračun. Poglejta.
Če ga hočeta še danes, imata čas do treh.
Srečno. In žal mi je.
Več ne morem storiti. -Dobro.
Vaša mapa. -Obdržita jo.
No, prav.
V redu je.
Tri milijone, oče?
ZASEŽENO PREMOŽENJE
To bi bilo super. Hvala.
Nič?
Ne.
Čudovita hiška.
Ti si imela tako.
Preverite osebne podatke.
To so vaši dokumenti in kartica.
Preverila bom še pogoje potrošniškega kredita.
Hvala.
Daj no.
Lepo, da skrivaš kavč, toda to ne koristi.
Tako lahko res pomagaš družini.
Kot sem vedno jaz.
Še zdaj.
Koliko dolguješ?
Težko rečem. Jaz dolgujem nekomu, nekdo drug pa meni.
Oprostita, da sta čakala. - V redu je.
Izračunali smo,
čeprav vaju bom malo razočarala.
Gdč. Vrana ne more dobiti višjega zneska.
Koliko lahko dobi?
Za zdaj 350 000 kron.
Toda govorili smo o 700 000.
Že, toda dela za polovični delovni čas in zasluži 13 000.
Zato lahko dobi samo 350 000.
Lahko bi se posvetovali s starejšimi sodelavci.
Bojim se, da... -Prosim.
Mama ve?
Kaj?
Mama ve?
Potrdili so.
Dobro, vzela bova 350 000.
Odlično. Pojasnila vam bom načrt za odplačevanje.
Ni treba. Dajte nama dokumente in denar.
Gospodična mora vedeti... - Vedela bo.
Samo denar nama dajte. Hvala.
Prav. Se lahko dogovorimo za začetek tedna?
Hitro potrebujeva denar. Prosim, uredite to.
Takoj vam lahko damo 100 000.
Podoben znesek lahko dvignete na bankomatu.
Jutri pa ostanek.
Saj se mi ne bo treba sami ukvarjati s tem, ne?
Seveda ne.
Me boš zdaj peljal nazaj?
Zakaj se ti mudi?
Kaja me čaka.
Naj čaka. To je pomembnejše.
Toda opravila sva.
Tukaj.
Nisva dobila, kar sva hotela, zato greva še drugam.
Zadnjič, obljubim.
Živjo, Kaja. Oprosti, lahko še malo počakaš?
Ali pa...
Pojdi domov, poklicala te bom.
Boš malo?
Ne. -Nisi lačen?
Niti malo.
Čakaj. Lahko plačaš sesanje?
Samo gumb pritisni. Tam je.
Ima to kak smisel, če je zasežen?
Ni to nepotrebno?
Če boš tako negativna, ne boš prišla daleč.
Biti moraš optimistična.
Drugače boš obupala nad življenjem.
Nič ne bom obupala.
Le na cesti nočem končati.
Saj ne bomo.
Nehaj.
Nisi mi odgovoril.
Kaj?
Koliko dolguješ?
Ni važno. Načrt imam.
Vidve morata le malo potrpeti zaradi neprijetnosti.
Tipi, ki jim dolguješ denar, lahko zdržijo?
To je drugače.
To je on.
Živjo.
Hvala. Živjo.
Se šališ? -Primi.
Čas beži, kaj?
Nazadnje sem te videl, ko si bila čisto majhna.
Gotovo se me ne spomniš.
Tudi moje hčerke so zrasle. Čas beži.
Odrasla je že.
Tudi ta mala bo odrasla.
Slabe volje je. Vprašaj mojo ženo.
Šla je na masažo, jaz pazim nanjo,
pa sem že izčrpan.
Boš malo?
Greš?
To je že bolje.
Kako si ti? Slabo, če si klical.
Bil sem že bolje.
S tvojo pomočjo bo bolje.
Ne bi ti smel dati več,
toda nikoli nisva imela težav, pa bom tvegal.
Hvala.
Toda bodi previden.
Prav?
Ne vem, kaj je bilo, toda nekateri so jezni.
Pazi, da ne boste presegli svojih zmožnosti.
Ne skrbi. Vem, kaj delam.
Torej 500 000 danes in dva milijona naslednji teden.
Hitreje ne gre.
Vem, da je posojilo za očeta, ti pa jamčiš zanj.
Če se mu kaj zgodi, boš morala ti odplačati.
Ne skrbi, vse bo v redu.
Denar bom vrnil čez dva, tri tedne.
Biti moraš optimističen.
Trudimo se za prihodnost svojih otrok.
Elvirka!
Res cenim to, da se lahko zanesem nate.
Žilava si. Kot jaz.
Nočem biti kot ti.
Vse, kar sem počel in še počnem, je zate.
Hvala lepa.
Lepo. Za kaj se mi zahvaljuješ?
Lahko se mi za počitnice na morju.
Za vse športe, s katerimi si se ukvarjala.
Za študij v Angliji.
Za veliko sobo v veliki hiši.
Res ničesar ne ceniš.
Nič od tega nisem zahtevala.
Poslušaj.
Živjo, Milan.
Ja.
Pravkar grem k tebi.
Ne.
Ustavi avto. -Kaj?
Ustavi. -Tukaj?
Ne, ne govorim tebi.
Hvala lepa.
Mama, nocoj ne bom prišla domov.
Bom videla.
Ja.
Misliš, da oče ve, kaj dela?
Ne vem.
Pa že.
Se slišiva.
Tudi jaz te imam rada. Adijo.
680, 682, 684...
Šest, osem...
690 000.
Ni videti veliko.
Kaj boš s tem? -Ne vem.
Nisem imela časa razmisliti.
Še tistega zjutraj nisem dojela, zdaj pa imam več kot 500 000.
Nimam razloga, da očetu ne bi zaupala.
Nimaš razloga?
Sposodil si je skoraj 700 000 na hčerino ime
brez vsakega pojasnila.
Grozen je bil do tebe.
Ne morem ga kar pustiti v tem.
V godlji je, midve pa tudi. - Še v večji godlji boš.
Vzeti vam hočejo hišo,
dolžan je kdo ve koliko ljudem.
Koliko bo pomagal tvoj kredit?
Kaj pa ti veš?
Morda bo dovolj in bomo obdržali hišo.
Vsi so mu obrnili hrbet. - Ker so pametnejši od tebe.
Oprosti.
Daj mu denar in odplačevala ga boš do smrti.
Ne boš študirala v tujini, potovala.
Odplačevala boš tuji dolg.
Obljubil je, da bo le za nekaj tednov.
Zakaj si pa pobegnila, če mu zaupaš?
Jebenti.
Ne boš mu ga dala, ne?
Sranje. -Ne oglašaj se.
Ve, da sem tu. -Ne ve. Kako bi lahko vedel?
Ve. -Ne ve.
Pomiri se.
Ne skrbi.
Dober dan. Kako ste?
Živjo, Kaja. Je Jindra tu?
Ne.
Veš, kje je?
Ne. Spala sem.
Mislila sem, da je z vami.
Bila je, pa ni več. Ni pri tebi?
Se ti ni oglasila? -Ne.
Toda vaše stvari imam.
Oprosti za to, bila je nora ideja.
Lahko ostanejo tu? Ona bo poskrbela za to.
Prav. Lahko vam pomagam pri tem.
Ni treba. Jaz sem...
Delo imam. To bo odpeljala ona.
Prav. -Hvala.
Lep dan.
Če te pokliče, mi sporoči.
Seveda. -Hvala.
Adijo.
V hiši so bili neznanci,
fotografirali so, pa ti ni nihče nič povedal.
In vse gre na dražbo. -Ja.
Noro.
Poglej te vile. Tudi te gredo na dražbo.
Na isti strani? -Ja.
Ta je lepa.
Vem, da oče pritiska nate.
Toda razmisli.
Lahko ostaneva tu, le spiva in nič ne rešujeva?
Prosim.
Pa to?
Zakaj ne?
Vzemi še to.
Boš?
Odpri.
Pa denar?
Kaj je z njim?
Kaj bova z njim?
Imaš kakšno torbico?
Ki se poda k temu?
Ga boš nesla s sabo? - Imaš boljšo zamisel?
Kup zamisli imam.
Kaj delaš? - Nič. Dobro je. Lepo.
Petke? -Ne.
Živjo.
Živjo. -Živjo.
Živjo.
Dobro je, držim.
Živjo. Prišli sta.
Krasno. Pivo imamo.
Živjo.
Živjo. Si prišel naravnost z letališča?
Lepo, da te vidim. -Sedite.
Živjo.
Končno spet skupaj.
Živjo.
Kaj moremo!
Razumeš?
Nazdravimo. -Na zdravje!
Na Adama!
Hvala vsem.
Hvala.
Je kdo lačen?
Tukaj?
Tukaj? -Ja.
Dobro.
Z zelenjem. - Rastlinje je najpomembnejše.
Vedno. -Ne skrbi.
Slikajmo se.
Nasmešek. -So vsi tu?
Še, še!
Vzela ga bom nazaj.
Gremo pit.
Na zdravje!
S Prokopom. -Ja? Od kdaj?
Ne vem.
Vprašala sem, ali sta skupaj. On pa: "Ja, toda molči."
Ugibal sem, nisem vedel.
Jaz sem slišala od Kaje.
Lepi okraski.
Tudi Kalifornija je krasna. Tam lahko res kar ostaneš.
Pa ti?
Morda bom šla jeseni študirat v London.
V London? Super.
Bomo videli. Ko bom tam, bi rada potovala.
Vsekakor.
Moja je... -Tvoja je boljša.
Hvala. -Ni za kaj.
Si vesel, da si se vrnil?
Ja. -Boš ostal?
Vrnil sem se k mami, toda...
Tu me ne zadržuje nič razen družine in prijateljev.
Imaš robce? -Ne.
Sranje.
Pazi. Fuj.
Tam. -Dobro.
Trapasta torbica, ne morem se skloniti.
Vrzi jo v ogenj.
To bi bilo najboljše.
Vzemiva denar in greva nekam daleč.
Lahko pa si plačam študij.
Dolgočasna si.
Kaj je z Adamom?
Bo kaj?
Zakaj ne?
Hej.
Je to moje? -Ja.
Jindra, kam se seliš? - Kaj?
Se seliš? -Ja. Nisva se pogovorili do konca.
Le začasno je, ker...
Moji starši
bodo prenavljali, pa sem nekaj odpeljala h Kaji.
Srečno.
Tudi mi prenavljamo.
Morali bi končati maja, pa so šele prejšnji teden.
In nered... - Ubožica, smiliš se mi.
Nikoli več. -Res?
Si zdržala? Potrebuješ terapijo?
Samo izpovedala sem se.
Če bi imela svoje stanovanje, me nered ne bi motil.
Kje boš živela?
Za zdaj pri Kaji. Starši gredo na dopust.
Danes sem videl tvojega očeta.
Prepiral se je z nekimi tipi in odšel.
Kdo ima mojo podlogo za jogo?
Resno. -Enkrat si jo potrebovala.
Jindriška!
Kaj delaš?
Nehaj.
Bi šla domov ali k meni?
Dovolj. Nehaj.
Kaj je? -Sovražim jo. Sovražim kitaro.
Ob ognju sedimo, obvezna je.
Samo malo.
Igraj. -Kaj?
Karkoli.
Kaj smo igrali v šoli?
"Nekaj, nekaj, mi pride..."
"Oprosti". -Kaj?
"Oprosti".
Zakaj?
"Oprosti". Tako se imenuje pesem.
Sem pa res trapa.
Danes sem se je spomnila.
Jo zapojemo?
"Imam prvo težavo, zbudim se in pride mi.
Imam drugo težavo, jem breskve in pride mi.
Imam tretjo težavo, pogledam telefon in pride mi.
Imam četrto težavo, pošlješ mi sliko in pride mi.
Oprosti, oprosti.
Imam peto težavo. Vidim te in pride mi.
Ima šesto težavo. Spustiš si lase in pride mi.
Imam sedmo težavo. Slečeš majico in pride mi.
Imam osmo težavo. Pride mi pred tabo.
Vse bi dal, da bi dlje zdržal. Končam, preden začnem,
rekla si, da mislim na druge,
malo starejše in debelejše...
Oprosti, oprosti.
Imam deveto težavo. Pride mi tudi, ko ne gledam.
Imam deseto težavo. Ugrizneš me in pride mi.
Imam enajsto težavo. Ves čas se opravičujem.
Imam dvanajsto težavo. Čudim se, da hočeš to.
Rad bi zdržal dlje, končam, preden začnem.
Rekla si, da mislim na druge,
starejše in debelejše...
Oprosti, oprosti.
Ogenj ugaša. - Uporabi kitaro.
Kaj delava? - Ogled hiše. Pridi.
Kje je svetilka?
Tukaj.
Hvala.
Velik pajek.
Pazi, luknja.
Na levi so police iz hrastovine.
A tako.
Tu bi lahko bila savna. Ali omara.
Omara je v redu. -Koristna.
Dnevna soba. - S pogledom na morje?
Prej na montažno hišo.
Glej. Ogromen usnjen kavč.
Televizor se bo dvignil iz tal, višji bo od mene.
Kuhinjske površine iz marmorja, dva hladilnika, zamrzovalnik.
Dvigalo.
Za služinčad? -Za vse.
Kopalnica, ogreta WC- deska in bide.
Pisarna. Ali otroška soba. Ali fitnes.
Fitnes? -Ja.
Talno gretje seveda.
Garaža je velika za tri avtomobile. In teniško igrišče.
Jasno. -To je vse.
Prav. Razmislil bom in ti sporočil.
Hvala za ogled. - Veselilo me je.
Vprašanje imam, toda obljubi, da se ne boš smejal.
Vprašaj, ne bom se smejal.
Najbrž.
Dobro, obljubim.
Se spomniš poletja, ko si odšel?
Ja.
Sva hodila ali ne?
Skoraj.
Skoraj. Torej nisva.
Malo je manjkalo.
Mislila sem, da sva. Pokvaril si mi spomine.
Oprosti.
Ne morem hkrati piti in hoditi.
Izvoli.
Bi še kdo?
Ja. -Tukaj!
Počakaj, pa te bo treščilo.
Pusti nam kaj. - Oprosti, ogabno bo.
Pijača s slino. -Ja.
Ogabno. -Kdo hoče malo?
Jaz.
Nehaj, ogabno je.
Si dobro?
Ne vem.
Zdi se mi, da je to res hudo sranje,
da oče ne bo uredil zadeve in bo še huje.
Nočem si uničiti življenja.
Greš k meni? Grem s tabo?
Ni treba, bom že.
Si prepričana? Veš, da nisi sama.
Vem.
Ob tebi sem.
Toda nič več selitev.
Lahko noč.
Se vidiva?
Sporočila ti bom. -Prav.
MEDIATRANSLATIONS