Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
IEŠKAI SAU SKIRTO ŽMOGAUS? „SIELŲ JUNGTIS“
PAPRASTAS AKIŲ TESTAS
Prašome neperžengti geltonos linijos.
MOKSLAS SURAS TAU TAVO SKIRTĄJĮ
UŽSISAKYKITE TESTĄ ŠIANDIEN
5 724 144 ŽMONIŲ JAU RADO SAVO PORĄ
5 830 849 NENORI PAMĖGINT IR TU?
6 155 289 DABAR MOKSLAS GALI RASTI SAVO ŽMOGŲ
SIELŲ JUNGTIS
UŽSISAKYKITE TESTĄ ŠIANDIEN
- Labas. - Labas.
- Kaip tu? - Gerai. O tu?
Gerai.
Eime. Turiu tik valandą pietų pertraukos.
Bus smagu, tiesa?
Labai abejoju.
„Taip, Lora, bus žiauriai smagu.“
Eime. Greičiau pradėsim, greičiau užbaigsim.
Šok.
Smagiai mes čia.
Šioje stotyje – patogi prieiga be laiptų.
Juk žinai, kad tai sugadins mūsų draugystę.
- Ne, nesugadins. - Sugadins. Tai bus pabaiga.
Kodėl?
Visi mano pažįstami po šito testo susiranda antrąsias puses
ir pradingsta.
Netiesa.
Tai nutiko visiems, kurie atliko tą testą.
Prakeiktas testas iš mūsų atėmė daug gerų draugų.
Jie ne į karą išėjo, Saimonai.
Ne, dar blogiau. Jie įsimylėjo.
Kas, jei jis bus koks šimtametis senis?
Tuomet mylėsiu jį visą likusį jo gyvenimą.
Įvardink nors vieną mūsų draugą iš univero, su kuriuo bendraujam po testo.
- Džona. - Džona ir Vikė Sūkurys?
Ne. Po pažinties su ja, jis neatsako net į žinutes.
Gal ji jį nužudė, o mes to nė nežinom.
Arba jis laimingas.
Laimingas kokiam rūsy, surištas, klykiantis į kojinę.
Gerai. Atėjom.
Pasakyk, kad darau teisingą sprendimą.
Ne. Jis siaubingas.
Puiku. Ačiū.
Aš Lora Šarp. Atvykau atlikti testo.
Sveiki, panele Šarp.
Gal galite sumokėti likusią dalį?
Sveiki atvykę į „Sielų jungtį“.
Čia surasit savo tobulą partnerį akimirksniu.
Kristau.
Tavo būsimasis turės grąžint man pinigus.
Taip ir pasakysiu vos jį sutikusi.
Taip, tu moki pralaužt ledus.
Beje, paklausiau Andrėjos, ar ji norėtų su tavim susipažinti, ji atsakė taip.
Toji milžinė?
Ji ne milžinė.
Ji dviejų metrų ūgio. Milžinė.
Gerai. Nepažindinsiu tavęs su ja, ir tu mirsi vienas.
Gerai.
„Sielų jungtyje“ laimė tampa mokslu.
Tu vis dar gali atlikti testą. Dar ne vėlu.
Nenoriu.
Verčiau surasiu meilę.
Juk čia esmė – atradimas.
- Tu pašalini įdomiausią dalį. - Ne.
Taip. Antraip kodėl vyniojame dovanas?
Kodėl tiesiog nesakom: „Še tau skrudintuvą, blemba.
Linksmų Kalėdų. Viskas.“
Nes tai būtų siaubinga.
Būtent tai tu ir darai.
Rimtai.
„Santykių statusas“.
Žiauriai tragiškas.
Lyg tau kitaip.
Tiesiai laiptais į antrą aukštą.
Ačiū tau už tai.
Prašom.
Reikia maksimaliai išnaudoti paskutinę mūsų dieną.
Liaukis.
Mes ir toliau nuolat bendrausime.
Pažadu.
Ir tikrai to nedarai dėl Deno?
Ne.
Gal truputį.
Buvo siaubinga.
Taip.
Tėtis jo nekentė.
Grasino atsisakyti manęs, jei tekėčiau už Deno.
Protingas žmogus.
Panele Šarp, mes pasirengę.
Draugystė buvo nuostabi.
Buvo žiauriai faina tave pažinoti.
Liaukis.
Nagi. Eik ir pasiimk savo skrudintuvą.
Pirma patikrinsime kraujo spaudimą,
tada atliksime antrą dalį.
Ei.
Ilgėsiuos tavęs kiekvieną mielą dieną.
Vajė.
Atšvęsime?
Mano progą? Ne. Tavo progą? Taip.
- Ne. Saimonai, kaip gaila. - Nieko baisaus. Aš ir nenorėjau.
Būtų žiauriai daug darbo. Juk žinai, nemėgstu dirbti.
- Tuomet puiku. Sveikinu. - Tikrai puiku.
Bet rimtai, sveikinu su pristatymu. Nuostabu. Nustebinai.
- Manau, Andrėja ateis. - Milžinė?
- Ji truputį aukštesnė už tave. - Vadinasi, milžinė.
- Niekšas. Čia tas vyrukas. - Aš tas vyrukas.
Lukas čia?
Ne. Jis tokių susibūrimų nemėgsta.
Gaila.
Taip, jis truputį senamadiškas, bet aš jį myliu.
Miela.
Visi šįvakar nusitašysim, beje.
Ne.
Taip, mes švenčiam.
Čia jie! Bičiuliai, čia mano draugas Saimonas.
Sveiki. Labas.
- Labas. Kuo vardu? - Džošua.
Džošua. Malonu susipažinti.
Lorą pažįstu nuo univero, kai jai buvo gal 20.
- Taigi, labai ja didžiuojuosi. - Taip.
- Mes visi ja didžiuojamės. - Taip.
- Nepadarei nieko bloga. - Padariau. Apgavau ją.
Nemanau, kad apgavai.
- Nieko bloga nepadarei. - Šūdas.
Viskas gerai?
Taip, labai miela.
Aš, pavyzdžiui, pasakau Lukui ką nors nenuoširdaus,
jis pamano, kad kalbu rimtai, ir paaiškėja, kad tikrai kalbu rimtai.
Pavyzdžiui, „man skauda pilvą, kai esu toli nuo tavęs“.
Man suskaudo pilvą.
- Labai blogai? - Siaubingai.
Taip sužinai, jog jis – tau skirtasis?
Taip, manau, tai pradžia.
Gražu.
Teikia vilties.
- Labas! - Labas!
- Atėjai. - Taip.
Žinau, beprotiška.
Čia Saimonas. Saimonai, čia Andrėja.
Labas, Andrėja. Smagu susipažinti.
- Labas, Saimonai. Viskas gerai? - Taip.
Andrėja atlieka slaugytojos praktiką, todėl nuostabu, kad rado laiko ateiti.
Puiku. Nuostabu.
Saimonas žurnalistas, gal rasite bendrų taškų.
Nežinau.
Jūs kartu išgerkite, aš tuoj.
- Gerai. - Taip.
O tu nori išgerti?
Ne, nereikia.
- O tu ar nori išgerti? - Nori išgerti?
- Taip, prašyčiau. - Gerai. Nupirkime tau išgerti.
Turiu jums dovaną.
Tikrai?
Viskas gerai?
Taip. Kaip tu?
Gerai. Ką veiki?
Rašau Lukui.
- Taip. - Viskas gerai?
Linkiu labos nakties, siunčiu jam bučinius ir kitas baisybes.
Nesakyk jam, kad rūkau.
Kodėl? Ką jis padarys?
Uždarys mane rūsyje.
Man patinka ši mintis.
Tėtis jį dievina.
- Tikrai? - Taip.
Mano, kad jis nuostabiausias vyrukas pasaulyje. Kone apsėstas jo.
Ar tai blogai?
Ne, bet nesu prie to pratusi.
Jis kraustosi čia iš Glazgo, kad apsigyventume kartu.
Tikrai?
Geras.
Sveikinu.
- Elgiasi kaip didelis berniukas. - Kaip didelis berniukas.
Viskas nutiko taip greit.
Žinai, man jis nepatiko, kai pirmąkart jį pamačiau.
Pamaniau, gal jie suklydo.
Bet tada atsipalaidavo pečiai ir kūnas nurimo.
Tu man sakei: „Pasijutau lyg būčiau atsidūrusi šeimos rate.“
Pamaniau, tuomet neturėtum su juo dulkintis.
Labai miela istorija. Atleisk.
Kur Andrėja?
Regis, šoka su vienu tavo draugų.
Daužydama galva į lubas.
Ji faina, tiesa? Man pasirodė, kad ji tau patiko.
Ji faina, taip, sutinku.
Draugaukit, galėsim rengti dvigubus pasimatymus.
Dvigubus pasimatymus? Net šiurpas nukrėtė.
Eime. Metas grįžti.
Pamiršau savo...
Pasiimk vandenį.
- Gesink cigaretę, blemba. - Ne, dar nesurūkiau.
Šlykštu.
Ji ten.
Štai kur tu.
Didelis bučinys per vidurį!
- Kas mane pabučiuos? - Gerai.
Kas tarp jūsų?
Kuria prasme?
Jūs abu labai, labai, labai artimi.
Kartu mokėmės. Mes geriausi draugai.
Draugai, ir tarp jūsų nieko...
nebuvo?
Kur gyveni?
Vokshole, o tu?
- Klapame. - Negali būt.
- Kuo važiuosi namo? - Kuo važiuosi...
- Taksi. Taip. - Taksi.
Važiuok! Blemba, važiuok!
- Labas. Viskas gerai? - Taip.
Atleisk, kad vėluoju.
Visi laikėsi sušikto leistino greičio.
Kaip tu? Nuo čia bus kiek, dešimt minučių?
Baisu, tiesa?
- Nusipirkai naują mašiną? - Taip.
Tau vidutinio amžiaus krizė, ir aš jos nepastebėjau?
Tai lengvai valoma medžiaga?
Ar mes nekalbėsime apie tai?
Pamačiusi tokią mašiną aikštelėje
pagalvočiau, kad savininkas neteko savo pimpalo
ir dabar važinėja šiuo mažyliu.
Kokia tu pikta. Tai graži mašina.
Ką pasakei Andrėjai?
Nieko jai nesakiau.
Nežinojau, gal norėsi privatumo ar ko.
Ji namie?
Ne. Darbe.
Šūdas. Atsiprašau.
- Ką? Jėzau. - Aš sumokėsiu už valymą.
Bet sėdynės lengvai valomos, taigi, nieko tokio.
Turiu rankšluostį sporto krepšyje. Palauk.
Imk.
- Atsiprašau. - Neatsiprašinėk. Tai aš atsiprašau.
Ar pasakojau tau, kas neseniai nutiko?
Pasakojau apie sekmadienį?
Mes su Andrėja ryte pasimylėjom.
Kokybiškai. Buvo toks geras rytinis seksas.
Šaunuolis.
Taip, buvo taip gera, jog manau, žmonės apie tai rašys.
Abu buvome labai patenkinti savimi.
Gulim mes tokie po visko ramūs, iš tikrųjų labai gera.
Gulim tokie atsivėrę, kupini meilės, pažeidžiami,
ir ji pažvelgia į mane ir sako:
„Pagaminsiu mums pusryčius,
tada nueisim kartu į ūkininkų turgų.“
Ne. Ką atsakei?
Pasakiau: „Verčiau nušauk mane tiesiai į veidą.“
Šūdas, Saimonai.
Ji buvo... Manau, tai ją nuliūdino.
Kažkodėl poros tai daro, supranti?
Užsiima nuobodžiais dalykais. Tai lyg koks santykių krikštas.
Kodėl? Kas tai sugalvojo?
Kas vyksta tame ūkininkų turguje?
Ten ūkininkais prekiaujama? Kuo ten prekiauja?
Pasodina ūkininką ant pakylos ir skelbia aukcioną?
- Sako: „Labai neblogas ūkininkas.“ - Liaukis!
„Galima nupenėti dešromis. Bus labai skanus.“
Negaliu patikėti, ji dar tavęs nepaliko.
Manau, ji tiesiog neranda išėjimo iš mano namų.
100 % GARANTIJA REGISTRUOKIS TESTUI ŠIANDIEN
Bent jau gavai gražią naują suknelę.
Ir dar vaistų.
Nebloga diena.
Nebloga.
Aš nepaklausiau apie tavo paaukštinimą.
Negavau jo. Paskyrė Amalą.
- Kas tas Amalas? - Naujokas. Visų numylėtinis.
Nekenčiu Amalo.
Užsiima labdaringa veikla, yra raumeningas.
- Tikras šūdžius. - Taip.
Man labai gaila.
Ne, viskas gerai.
Dabar likau vyriausias komandoje, taigi, viskas liuks.
Taip. Labai faina.
- Nuostabu. - Labai nuostabu.
Tai ką ketini daryti?
- Nusižudyti. - Smagu.
Arba...
Nežinau. Gal kursiu savo.
Ir turėtum.
Galėčiau.
Tu jau šaliniesi šios minties.
Atleisk, kad senokai matėmės.
Andrėja labai užsiėmusi savo disertacija,
o aš, supranti, savo nepaaukštinimais ir taip toliau.
Viskas gerai. Juk mes abu turim gyvenimus.
Tiesiog labai pasiilgau tavęs.
Aš irgi.
Galiu kai ko tavęs paklausti?
Kaip manai, ar esi mačiusi mažesnę galvą už tos slaugytojos?
Noriu pasakyt, ji net ne vynuogės dydžio.
Lyg vynuogės sėklytė.
Nesuprantu, kaip ji valosi dantis. Kur...
Tokių mažų dantų šepetėlių nebūna.
Nesuprantu, kaip gyvent su tokia galva.
- Viskas gerai? - Taip.
- Pakviest ką nors? - Ne. Sėdėk.
Mieloji, atleisk man.
- Atsiprašau. - Sveikas.
Buvau toli.
- Ar viskas gerai? - Taip.
Atleisk man. Kas buvo?
Buvau pas slaugytoją, ir laukiam specialisto.
Aišku.
Sakė, kad netrukus kas nors ateis.
Klausyk, dėkoju tau už pagalbą.
- Ačiū tau, rimtai. - Žinoma. Taip.
Esu tau labai dėkingas.
Tai ką jie sakė?
Man pamatavo kraujo spaudimą, paėmė kraujo,
reikia dar palaukti echoskopo, kad ką nors pasakytų.
- Palauk, aš pakalbėsiu. - Ne, viskas gerai.
Ne. Pasakysiu, kad paskubėtų.
- Sveiki, atleiskite. - Taip. Sveiki.
Atleiskite.
Aš einu.
Ačiū tau.
Gerai. Dabar papasakok, kaip viskas vyko.
Man labai gaila.
Viskas gerai?
Taip.
Tikrai?
Taip, tikrai.
Važiuojam.
- Čia labai gražu. - Labai.
- Geras pasirinkimas. Ir dekoras. - Ačiū, pone.
Rimtai. Pamiršti, kad žmonės vaikšto po restoranus, pramogauja ir...
Mums didelė garbė, jog pasirinkote mus savo pirmajam išėjimui.
Ir mes nesimatėm šimtą metų.
Buvot užsiėmę vaikučio darymu.
- Taip. - Taip, tiesa. Buvom.
- Kaip ji? - Gerai.
Panaši į bulvę.
- Ne. - Taip, parodyk mums.
Ji labai miela bulvikė.
- Štai nuotrauka. - Atsiųsk mums.
- Išsiunčiau. - Gerai.
- Kokia miela bulvytė. - Ačiū.
Kaip tavo darbas, Lukai?
Neblogai. Savo laboratoriją keliame į Šv. Jurgio universitetą...
Pietų Londonas.
Žinot, mes apsigyvenom Vokshole.
- Puiku. - Nežinau, ar aš... Taip.
- Gerai ten? - Taip, gražu.
- Judu galit susitikt pietų. - Taip.
- Galėtume. - Taip.
Tai kas liko su vaiku?
- Loros mama atvažiavo. - Taip.
Tėtį prižiūri visą parą dirbanti slaugė,
todėl mama naudojasi bet kokia proga išlėkt iš namų.
O kas jam?
Nieko. Jis turi bėdų su plaučiais,
todėl taip, šiuo metu jam reikalinga nuolatinė priežiūra.
- Mana labai gaila. - Atleisk. Nežinojau.
Nieko tokio. Mes senokai kalbėjomės.
Taip.
Andrėja, tu dirbi dėstytoja?
Taip, Holovėjuje.
Skaitmeninė vadyba, labai nuobodu.
Ne, netiesa. Skaičiau jos paskaitas. Jos nuostabios.
Ji įterpia daug skaitmeninių juokelių.
Kodėl mes taip seniai su jumis nesimatėme?
Nes mes užsiėmę suaugėlių gyvenimu.
Ir koks jis?
- Siaubingas. Nekenčiu jo. - Blogiau nebūna.
- Žiaurus košmaras. - Tu išties absoliučiai apgailėtinas.
Tiesa.
Ar jau išsirinkote?
Mes net nežiūrėjome. Atleiskite.
Andrėjos studentų miestelyje
yra tokia vieta, kur jie renkasi poromis, trejetais, ketvertais...
Ketvertais.
Ten du žmonės – širdies draugai, kiti du – ne,
- bet jie visi dulkinasi ir... - Rimtai?
- ...ir yra laimingi. Tiesa? Jie laimingi? - Taip.
- Širdies draugai? - Man patinka.
Taip, stebiu iš saugaus atstumo, bet man jie atrodo laimingi.
Tai jau tikrai.
Man regis, dėl to testo žmonės ima manyti, kad yra jiems skirtas žmogus,
bet aš nemanau, kad meilė įmanoma tik tarp tų dviejų žmonių.
Taip yra. Empiriškai.
Testas mums leido surasti
tą vienintelį mums skirtą žmogų, o visi kiti tėra...
- Nežinau, kaip... - Dulkės?
Ne. Noriu pasakyt, ne dulkės.
Nežinau. Sudėtinga.
Kaip žmonės, nesantys tavo gyvenimo centre.
- Žavu. - Ne, aš ne apie tai. Ne.
Bet jei ne tu,
kuris sumokėjai už Loros testą,
nebūčiau jos sutikęs, taigi...
- Ji dar negrąžino skolos. - Taip.
- Tikrai? - Taip.
Ką? Tu lydėjai ją atlikti testo?
- Taip. - Nežinojau šito.
Nebuvo tokios kalbos.
Tu man nesakei.
- Nebuvo tokios kalbos. - Gerai.
Aš jau abejoju dėl to testo.
- Gražu. Malonu girdėti. - Ne.
Akivaizdu, mums pasisekė ir mes pamilom vienas kitą, tai puiku.
- „Puiku.“ - Bet aš pasakysiu kitaip.
Aš laiminga, kad atlikau tą testą.
Džiaugiuosi, kad mes kartu, kad mylim vienas kitą ir taip toliau,
bet aš maniau, kad po to mano gyvenimas taps aiškesnis,
maniau, kad išsispręs mano problemos, o to neįvyko.
Aš nepasikeičiau, tai gal verčiau būčiau nuėjusi į terapiją.
Galimas sprendimas. Ar dabar lankaisi terapijoje?
- Ne. - Šaunuolė.
Taip.
Manau, testas mane suvedė su tavim ir...
tu tapai mano žmogumi, esi mano gyvenime.
Kai man sunku, tu visada būni šalia.
Mūsų bendrystė, manau, yra nuostabi.
Jaučiuosi labai laiminga, jog visa tai turiu.
O man patinka būti šalia tavęs, kai sunku, taigi...
Matai?
- Suveikė. - Tu ir vėl.
- Aš nejuokauju. - Tu ketini juokauti.
Ne. Prisiekiu.
Tu esi prieš testą.
Jis ne man,
aš jo neatliksiu,
bet matau, kaip tokiems kaip jūs jis padeda, taigi...
Ačiū tau, bičiuli. Mes dėkojam.
Mes su Lora tikrai manom, kad pavyko.
Norėjau jai sumokėti, kad išeitų per pertrauką.
- Tai rekomenduoji? - Taip.
Jei tau negaila keturių valandų ir nekenti savęs, tuomet pirmyn.
- Keturios valandos? - Rekomenduoju.
Dievuliau.
- Bičiuliai. - Mums ten.
Ką? O mums – ten.
Gal eime dar kur išgerti? Ką manot?
- Aš... - Dar po vieną?
- Buvo labai smagu pasimatyti. - Ir man, žmogau.
- Eime kada papietauti? - Sveikinu.
- Malonu buvo susipažinti. - Ir man.
Man keltis 6.00 val., taigi, jūs eikit, jei norit.
- Išgerkim. - Man...
Man dar ruoštis seminarams, taigi...
Tiesa. Suprantu.
Bet tu eik.
Eikite.
Ne, ryt svarbūs susitikimai ir visa kita. Negaliu.
Gera buvo pasimatyti.
Gerai.
- Nekenčiu, kai elgiesi kaip suaugęs. - Taip, žiauru.
- Iki. Sėkmės. - Viso.
- Viso, žmogau.
Puikus buvo vakaras. Sėkmės.
Kas atsitiko?
Nieko.
Kas atsitiko?
Taip ir maniau. Aš žinojau.
- Apie ką tu? - Aš žinojau. Aš paskutinė idiotė.
- Andrėja. - Viskas gerai.
Viskas gerai. Aš visada tai žinojau.
Andrėja.
Kalbėk su manim.
Aš noriu namo.
- Labas! - Labas.
Kaip laikaisi?
- Puikiai! Kaip tu? - Gerai.
- Važiuojam. - Gerai.
Nereikėjo tau važiuoti manęs. Galėjau išsikviesti taksi.
Negi neturi bendrauti su žmonėmis?
O Dieve. Naudojuosi proga pabėgti nuo tų žmonių.
Jie pažiūri į mane ir sako: „Užjaučiu dėl netekties.“
Aš atsakau: „Ačiū.“
Ir jie toliau spokso į mane lyg turėčiau pasakyt antrą sakinį.
Ar tam yra koks scenarijus?
Kaip elgtis? Aš nežinau.
Manau, turi pasakyti:
„Ačiū, bet jis buvo prisiekęs homofobas.“
- Malonu jus matyti. - Malonu jus matyti.
Ačiū, kad atėjote.
- Sveiki. - Malonu jus matyti.
Taip, labai malonu jus matyti.
Jis dirbo 42 metus.
Jis norėjo išeiti į pensiją apvalią datą, bet nesugebėjo sustoti.
O kai galiausiai išėjo,
tai tik dėl to, kad fiziškai nebegalėjo dirbti.
Nuostabu buvo girdėti
jo senų kolegų prisiminimus apie tai, koks jis buvo,
kad buvo padorus, etiškas.
Dar jis buvo užsispyręs. Labai užsispyręs.
O nuoskaudas jis saugodavo lyg brangiausią turtą.
Pamenu, kai buvau šešerių, jis nusivedė mane į darbą,
o aš pakakojau į jo sekretorės šiukšliadėžę.
Jis man už tai neatleido...
ir pasakodavo visiems mano vaikinams.
Derėjo man užsirašyt porą minčių.
Nori pasakyt, kad kakojimo į šiukšliadėžę neplanavai?
Ar labai blogai skambėjo?
Skambėjo jaudinančiai.
Turi ko stipresnio?
Atleisk, kad neatsinešiau kvaišalų į laidotuves.
Aš idiotas.
Girdėjau apie jus su Andrėja.
Aš tikrai maniau, kad jūs abu tikote vienas kitam.
Taip.
Tikome.
Ką padarei?
Nieko, bet ačiū, kad manai, jog tai aš kaltas.
Prašom.
Nežinau.
Manau, tiesiog...
mums abiem to nepakako, spėju.
Neatsistebiu Luku.
Jo niekas neišmuša iš vėžių.
Jis nuostabus tėtis.
Žino, kada apsimest kurčiu su mumis abiem.
Jis sunkiai dirba ir niekada nesiskundžia.
Ar suvoki, kaip vargina santuoka su tokiu...
Šalia jo visi mes atrodom blogi.
Mane apima kaltė vien nuo jo buvimo.
Tik pažvelk į jį.
Prižiūri tavo vaiką, kol tu čia ieškai, nuo ko apsinešti.
Galiu tau kai ką pasakyti?
O Dieve. Skamba grėsmingai.
Manau, tau reikia susisiekti su tėčiu.
Lora.
Žinau, kad manaisi esąs kietas, kad tau nieko nereikia, bet...
yra dalykų, kuriuos turi pasakyti kol ne vėlu.
Atleisk. Aš net nežinau, kas tarp judviejų nutiko.
- Atleisk. Man stogas čiuožia. - Ne. Tai tu man atleisk.
Aš to niekam nesakiau,
bet man teko tvarkyti tėčio daiktus.
Ir...
Radau dėžę su senovinėm pornografinėm nuotraukom.
Kurių tu absoliučiai nusipelnei.
Puiki žinia. Džiaugiuosi tai paveldėjęs.
- Jis būtų to norėjęs. - Taip.
Taip.
Tai bent.
Dar radau dėžę su laiškais.
Laiškais moteriai,
su kuria jis, matyt, buvo prieš man gimstant.
Šimtai laiškų.
Ji rašė apie tai, ką veikia
ir kaip ji jo ilgisi, ir kad ji neabejoja jo sprendimu.
Bet nebūna nė dienos, kai ji ne...
Ir jis atrašinėjo jai.
Jie nesimatė. Jis tik rašydavo jai.
Ir jis išsaugojo tuos laiškus.
Visus iki vieno.
Tuose laiškuose tiek meilės.
Tarp jų su mama tokios meilės nemačiau.
Jetau.
Taip.
Man net širdį suskaudo. Kodėl jis neišėjo pas ją?
Nes jis buvo su tavo mama.
Nes tu gimei.
Nes jis buvo padorus vyras.
Nes...
toks gyvenimas.
Ar ne?
Atnešk alaus.
Gerai, seni.
Tądien, kai atlikau testą,
davei man pinigų, nes tikėjaisi, jog tai būsi tu?
Ne.
Smagu jus matyti.
Ačiū, kad atvykote.
Ačiū jums. Dėkoju.
- Sveikas, žmogau. - Sveikas.
- Smagu tave matyti. - Kaip laikaisi?
- Pats žinai. - Taip.
Ačiū, kad atvykai.
- Gražios mišios buvo. - Ačiū.
Lora jaudinosi.
- Taigi... - Puikiai kalbėjo.
Tiesa.
Dabar sudėtingas metas.
Manau, jai tavęs reikia.
Ji pati to nepripažins, bet žinai, kokia ji būna.
Taip. Manau, žinau.
Aną mėnesį ji visą savaitę nesikėlė iš lovos.
Nebuvau matęs jos tokios prastos būsenos.
Ji man to nesakė.
Žinai, ji visada kreipiasi į tave,
kai nori pabėgti nuo niūrių minčių.
Judu turite savų pokštų, kurių aš nepagaunu.
Ir...
Tu visada palaikai ją, kai jai to reikia.
Noriu tau pasakyti ačiū. Kuo nuoširdžiausiai nuo mūsų abiejų.
Prašom.
- Ačiū, žmogau. - Ačiū.
- Taip. Aš verčiau... - Taip, eik.
- Iki greito, gerai? - Taip.
Sveiki.
Ką šiandien veiksi? Jau žinai?
Gal pamatysi trolius, ką jie veikia.
- Aš nenoriu... - Labas.
Labas.
- Man jau metas. - Baik juokus.
Turiu grįžt iki 8.00 val. Darbas. Rimti reikalai.
Pasilik, prašau.
Turi pakalbėti bent jau su keliais iš šių žmonių.
Neversk manęs to daryti.
Buvo smagu tave pamatyti.
Užjaučiu dėl netekties.
Ar tu nuoširdžiai?
Regis, taip.
Saša.
Viešpatėliau. Kaip stipriai.
Paieškokim tėčio.
- Tėti. - Kas nutiko?
Aš nenoriu eiti, tėti.
Kur eiti?
Blemba.
Lora.
Blemba.
- Labas. - Labas.
Greičiau. Turiu grįžti.
- Nori kavos? - Taip.
Prašyčiau du juodos kavos.
- Žinoma. - Puiku. Ačiū.
- Prašom. - Ačiū.
Ačiū, kad atėjai.
Džiaukis, kad nekviečiau policijos.
Lora. Aš kraustausi iš proto.
Ateini, viskas nuostabu. Nepratari nė žodžio ir išeini.
Rašiau žinutes, skambinau.
Nežinojau, ar tau ko nenutiko.
Atėjau pas tave į darbą, kad įsitikinčiau, jog tu gyva.
Aš nesuprantu, kas atsitiko.
Tu manimi pasinaudojai.
Tu atėjai į mano namus 2.00 val. nakties.
Aš buvau pažeidžiama.
Tu pirma pabučiavai mane, Lora.
Mano tėtis ką tik mirė.
Tu manimi pasinaudojai, kai jaučiausi silpniausia.
- Aš tau to neatleisiu. - Neapsimesk, jog kaltas čia tik aš.
Aš ištekėjusi.
Norėčiau... ištrinti tai, kas nutiko.
Nes jaučiuosi kaip šūdo gabalas.
Aš grįžtu namo ir turiu su tuo gyventi,
o tu gali sau dulkintis su kuo tik nori.
Ką čia nusišneki, Lora?
Aš iš proto kraustausi.
Negali apsimest, jog tai nieko nereiškė.
Taip ir yra. Tai nieko nereiškė.
Atėjau pasakyti tau į akis, kad padariau siaubingą klaidą.
- Ir aš išeinu. - Lora.
Lora, nekvailiok. Liaukis.
Prašau tavęs, palik mane ramybėje.
Aš nebenoriu tavęs matyti.
- Madam. - Nekvailiok.
- Viskas gerai? Sveiki. - Sveiki.
- Kaip atvažiavote? - Gerai, ačiū.
Leiskite paimti.
Prašom čia.
Pone ir ponia Tavistok, štai jūsų kambarys.
Labai ačiū. Dėkoju.
Klausyk. Tavo žiniai, aš nesakiau, kad mes sutuoktiniai,
tiesiog užsakiau kambarį dviem.
Ne. Žinau. Man tai pasirodė labai juokinga.
Gerai. Puiku.
Eina šikt. Pažiūrėk, kokio dydžio vonios kambarys.
Didesnis už miegamąjį.
Oho, tikrai didelis.
Čia net miegoti galima.
Absurdas.
Taip.
Geras.
Šampanas.
„Karštų akmenų palaima“.
„Mistinis atogrąžų miško vyniojimas“.
Ar žmones tai daro?
Aš siaubingai nervinuosi.
Aš irgi.
Todėl ir manau, todėl skaitau procedūrų pavadinimus.
- Ką nori veikti? - Nežinau.
Manau...
Paskambinsiu, tada išjungsiu telefoną.
Kad nesinervinčiau ir nedirsčiočiau į jį.
Taip.
Tada nueisiu paplaukiot, o tu pabūk čia viena.
Gerai.
- Saimonai? - Taip?
Tai rimtai labai gražu.
Ačiū.
Sėkmės.
- Ačiū. - Iki greito.
Kalbėjai su Robiu?
Manau, teisingas sprendimas.
Taip.
Taip, gerai. Aš šiandien turėjau tris susitikimus,
todėl dabar tiesiog pailsėsiu čia.
Čia didelė vonia, tai gal pagulėsiu joje ir...
Taip.
Pabučiuok ją stipriai nuo manęs.
Taip. Aš irgi tave myliu.
Iki.
Bandžiau išlikt ramus.
Mielasis. Tu visada ramus.
Gal persėsite prie savo stalelio, pone?
Žinote? Atleiskite, bet norėčiau atšaukti stalą.
Liksiu čia ir išgersiu. Ačiū.
Labas.
Kaip tavo diena?
Išėjau pasivaikščioti.
Išgyvenau panikos minipriepuolį.
Užsimaniau namo. Vos neišvykau. Grįžau.
Nusiprausiau po dušu. Pasijutau geriau.
O tu?
Aš paplaukiojau.
Maniau, jau niekad tavęs nepamatysiu. Bandžiau nusiskandinti.
Nepavyko, todėl pamaniau... Gal verčiau mirtinai nusigersiu.
Bet dar gyvas. Ir neblogai jaučiuosi.
Visa tai labai suaugėliška.
Taip, žinau.
Pasiėmei tablečių?
Maniau, tu atsiveši.
Velnias.
Ačiū.
Ar ko išgersite, ponia?
Spėju, čia neprekiaujate MDMA? Taip?
Atleiskite.
Išgersiu to paties, ką ir jis.
Ačiū. Grąžinsiu. Labai dėkoju.
Atleisk. Aš tiesiog...
Pamiršau, kaip padoriai elgtis.
Nes visa tai tikrai labai keista. Eina šikt, kaip keista.
Malonu susipažinti. Aš Garis.
Garis. Malonu.
Aš Sara.
Sara?
Kokie vėjai jus čia atpūtė, Sara?
Atvykau čia į konferenciją.
Kokia tema?
Narkotikų pervežimo.
Už ar prieš?
Aš projektuoju jachtas, veikiančias tyliai.
Taip vežioju po šalį produktą.
O jūs?
Aš slapstausi.
Pasisavinau 15 mln. įmonės pinigų.
Įspūdinga.
Taip ir buvo, kol jie neatspėjo mano slaptažodžio.
- O koks jis buvo? - Garisyralegenda41.
Jūsų gėrimas, ponia.
- Ačiū. - Prašom.
Tai...
Keista, bet kaip tik ieškau tokios jachtos, Sara.
Ketinu bėgti į Sent Lusiją.
Sent Lusiją?
- Kaip gražu. - Gražu.
Manau, galiu jums padėti ten nuplaukti.
- Taip? - Bet su viena sąlyga.
Suprantama. Kokia?
Noriu savo dalies. Plauksiu kartu.
Koks būtų planas?
Išvyktume anksti ryte.
Liptume į jachtą.
Ir iki saulėlydžio pasiektume Sent Lusiją.
- Greita jachta. - Supergreita.
Ką darysim ten nuvykę?
- Supirksim visą alkoholį. - Išgersim viską iki paskutinio lašo.
Paskui pereisime prie tablečių.
Ir smaigo. Jei jo ten bus.
Yra dar viena sąlyga.
Kokia gi?
Turėsim mylėtis visą dieną, kas dieną,
nes turiu nepasotinamą apetitą seksui.
- Tikrai? - Taip. Deja, tai bus esminė sąlyga.
Ko tik nepadarysi dėl jachtos.
Išgerkime už tai, Gari.
Kodėl gi ne, Sara.
Eina šikt.
Kaip 7 d.? Nes tada būsiu Airijoje.
Tada būsiu Velse.
Galim susitikt pusiaukelėje laive.
Sutarta.
Baigęs savo nuobodų darbą Velse, greičiau varyk į Airiją pas mane.
Nepatikslinsi? Kur Airijoje?
Ne. Turi atspėti.
Arba parašysiu žinutę.
Kad tik paprasčiau. Nebegaliu kalbėti.
Antradienį Lukas veža Sašą aplankyti Glazgo močiutės.
Gal galim ištrūkti nakčiai?
Kitą savaitę man pokalbis Ispanijoje.
Tu tyčia mane kankini?
Taip. Tyčia taip dėlioju savo dienotvarkę.
Artimiausias laikas bus gal savaitgalis 23 d.
Kaip ilgai laukti. Ką man veikti?
Išsikirpk kartoninį mano veidą ir pasikabink ant sienos.
- Ir spoksot į jį ilgesingai? - Taip.
- Su erekcija? - Taip.
Manau, tu būtum nuostabus tėtis.
Kodėl? Nes maniškis niekšas?
Dabar.
Mano mama klausė apie tave.
Tikrai?
Taip. Sakė: „Kaip ji? Ar jūs dar matotės?“
Atsakiau: „Taip.“ Sakiau: „Žinai? Dažnokai matomės.“
Sakiau: „Mes gana artimi draugai.“
Jai patiko ši žinia.
Taip ir pasakei? Geri draugai?
- Pasakiau, kad mes labai artimi. - Labai artimi.
Sakiau, tokie artimi, jog kartais net atsiduriu jos viduje.
- Dabar. - Gana toli.
Kiek tau buvo metų, kai jie išsiskyrė?
Gal aštuoneri ar devyneri.
Ar po to jūs su juo susitikot?
Jis gyveno su drauge, girtuokle ir šiaip baisia.
Ir vieną savaitgalį jis mane pasiėmė, o automobilyje
aš pasakiau jam, kad nenoriu ten važiuoti.
Sakau: „Gal galim tiesiog pabūti dviese?“
Tada jis nutilo.
Apsisuko su mašina,
nuvežė mane atgal namo ir išsodino.
Po to aš jo nemačiau.
Ko taip žiūri?
Žinai, mane užveda, kai esi toks atviras su manimi.
Eina šikt.
Kokia iškrypėlė.
Sulaukiau vieno skambučio.
Man siūlo atidaryti skyrių Honkonge.
Įmonė plečiasi į kitas šalis.
Tai, regis, didelė galimybė.
Taip.
Bet labai, labai toli.
Taip.
Taip. Palydėsiu tave.
Ne, nereikia.
- Tikrai? - Taip.
Ačiū.
Aš negaliu palikti Luko.
Niekada to ir neprašyčiau.
Aš myliu tave.
Taip?
Ir aš myliu tave.
Nešdinkis.
Man pasirodė, Klerė įėjo.
Ei, Saimonai.
Sveikas.
Sveikas, bičiuli.
- Smagu tave matyti. - Man tave irgi.
- Labas. - Labas, mulki.
Kaip laikotės?
Gerai, taip.
Gal jau eime?
- Taip? - Taip.
- Puiku. - Radai, kur palikti mašiną?
- Ten, tolėliau. - Gerai.
Klausyk,
būtų gerai, jei mudu vėliau normaliai pakalbėtume.
Taip. Gerai.
Puiku.
Labas. Laukiau šios dienos.
Ponios ir ponai, prašom pasitikti jaunąją ir jaunąją.
Nuostabu!
Štai jis.
- Sveikas, bičiuli. Kaip tu? - Sveikas.
- Gerai. Taip. - Linksminiesi?
Taip. Čia smagu. Kaip tu?
Puikiai. Taip. Užsakysiu tau išgerti.
Ką tik užsisakiau. Tu norėsi ko nors?
- Po galais, tekilos. - Gerai.
Atleiskite. Atsiprašau. Galima dar vieną tekilos?
- Į sveikatą. - Ačiū.
- Tai kaip tu? Viskas gerai? - Taip. Puikiai. O tu?
Gerai. Reikalai tikrai gerai klostosi.
Saša dabar tokio smagaus amžiaus,
ir Lora...
Lorai irgi viskas gerai. Taigi, jaučiuosi labai laimingas.
Džiaugiuosi.
Ačiū.
Saimonai, turiu paklaust.
Ar tarp jūsų su Lora nieko nenutiko?
Kuria prasme?
Nežinau. Ar nieko nenutiko?
Mes nesimatėme su tavim jau gal metus, žmogau.
Kad ir kas būtų, neabejoju, galima susitaikyti.
Neabejoju, kad Lora ilgisi tavęs. Aš irgi.
Žmogau, ne.
Nieko nenutiko. Viskas kaip buvę, manau.
Bent jau kiek aš žinau.
Aš tiesiog žiauriai užsiknisęs darbe.
Po teisybei, su niekuo nesimačiau.
Gerai. Taip. Tikrai?
Taip. Nebent ji ką nors sakė. Aš...
- Ne, klausyk... - Taip.
- ...puiku. Džiaugiuosi. Nerimavau. - Aišku.
Kai tu esi mūsų gyvenime, viskas klostosi geriau.
- Taigi... - Žmogau, tai...
- Ačiū už gerą žodį. - Prašom.
Pala. Klausyk, kas nutiko?
Lora sakė, kad tu gavai darbo pasiūlymą Honkonge.
Ne. Atsisakiau jo.
Man ir čia darbo netrūksta.
Į sveikatą. Taip.
Taip, gerai. Tau yra dėl ko čia likti.
Nunešiu alų žmonėms, nes jie...
- Ne. Suprantu. Atleisk. - Ne. Džiaugiuosi, kad pakalbėjom.
- Taip. Aš irgi. - Klausyk, aš trumpam.
- Gerai. Iki greito. - Ačiū.
Eisim šokti. Paskui nesėsk prie vairo girtas.
Ne. Čia be alkoholio.
Šaunuolis. Geraiki.
SA-84 į Amsterdamą išvyksta už 10 min.
Paskutinis kvietimas į Amsterdamą.
Labas, kur tu?
Labas. Klausyk...
Aš dar namie. Nespėsiu.
- Tu juokauji. - Žinau. Atsiprašau.
Sakiau, kad skrendu su Džene iš spaudos skyriaus,
o ji man neprisiskambino,
todėl paskambino Lukui, košmaras.
Tu dabar ten?
Taip. Stypsau išvykime kaip kvailys.
Atleisk man. Aš labai noriu skristi.
Ne. Neatsiprašinėk. Viskas gerai. Tiesiog nusivyliau.
Gal skrisk vienas.
Bus smagi solo kelionė. Viskas užsakyta.
Ne. Be tavęs nėr prasmės.
Atleisk man.
Prašau, liaukis atsiprašinėjusi. Aš ne...
- Lora, matei mašinos raktelius? - ...pykstu ant tavęs. Aš...
- Nebegaliu kalbėti. Atleisk. - ...labai laukiau...
iš tiesų...
Taip.
Negaliu vairuoti!
- Žiauriai nesiseka. Ar tavo kėdė juda? - Ne.
Puiku. Laimėjai!
Taip. Labai gražu.
Taip.
Gerai, tik neik toli.
Žaidimas baigtas. Nori pamėginti dar?
- Nesąmonė. - Žaidimas baigtas.
- Taip. Pamėtom į klouną? - Taip.
Šūdas. Lukai, atleisk, supainiojau datas.
Taip. Ne. Viskas gerai. Tikrai. Galiu atšaukti.
Taip. Ryt iš ryto būsiu namie.
Išvažiuosiu anksti. Ne. Nesijaudink.
Pabučiuok ją nuo manęs. Myliu tave.
Ar kada pagalvoji apie Andrėją?
Kartais.
Ji suprato, tiesa?
Ar mylėjai ją?
Mėginau.
Aš atsiprašau.
Nereikia.
Buvo visai kas kita, nei su tavim.
Žinau, bet ji turbūt prisimena tuos kartus,
kai sakei jai „aš tave myliu“ ir galvoja, ar buvai nuoširdus.
Kas tau?
Mes skaudiname žmones.
O jie apie tai net nenutuokia.
Žmonės skiriasi.
Nepradėk.
Nuolat.
Mes turim vaiką.
Skiriasi ir turintys vaikų.
Aš Luko nepaliksiu.
Nemanau, kad supranti, kaip man sudėtinga.
O man, manai, lengva?
Ar žinai, kas būna, kai mes išsiskiriam?
Aš grįžtu namo ir sėdžiu vienas tamsoje
laukdamas, kada teiksiesi vėl su manim susitikti.
O aš turiu vyrą, vaiką ir tobulą gyvenimą, kurį žlugdau.
Ir kai jis su manim gražiai elgiasi, jaučiuosi sušikta pabaisa.
Žinau. Aš suprantu.
Ne, nesupranti.
Tu nesupranti. Tau atitenka vien gėlytės.
Atleisk. Tau lengva. Taip ir yra.
Ką tu darai?
Su apatiniais aš nesiginčysiu.
Gerai. Ar ir man apsirengti?
Man to nebepakanka.
Ką nori pasakyti?
Turi jį palikti.
Nedaryk to. Juk žadėjai.
Taip. Prieš kelerius metus.
Ne. Tu man pažadėjai.
Žmonės keičiasi, Lora. Aš turiu teisę pasikeisti.
Aš nemanau, kad nori daugiau, Saimonai.
Yra dalykų, kurių tau nesakau,
nes nemanau, kad pajėgsi su tuo susitvarkyti.
Nieko daugiau nenoriu. Tik būti su tavim visada.
Bet aš to nenoriu.
Mes to nedarome. Tam turiu kitą žmogų.
Aš myliu Luką. Taip, ir nenoriu jo palikti. Sakiau tau tai.
Atleisk.
Gal vis tik atlik testą.
Jis veikia. Tikrai. Tau gali būt į naudą.
Toks tavo atsakymas?
Aš noriu, kad būtum laimingas.
Man nereikia testo. Aš jau žinau, kad tai tu.
Tu esi man skirta.
Nesu.
Aš visada būdavau šalia. Nesakyk, kad man tenka vien gėlytės.
Atidaviau tau pusę savo gyvenimo, nes myliu tave. Argi ne aišku?
Bet kitaip būti negalėjo.
Taip.
Po galais.
Tu tikrai išeini?
Nebūk kvailas. Elgiesi kaip vaikas, blemba.
Elgiesi kaip vaikas, Saimonai. Grįžk.
Kaip sušiktas vaikas.
Nesijaudink dėl manęs, nes be tavęs man viskas bus gerai.
Taip. Bus.
Blemba.
- Labas. - Nesistok.
- Labas. Smagu tave matyti. - Labas.
- Ačiū, kad atėjai. - Atleisk. Vėluoju.
Nekvailiok. Čia Londonas. Kamščių metas.
- Tu bėgai? - Taip.
Sveika.
Labas. Smagu tave matyti.
Taip.
Kartą Manis rašė mano žurnalui.
Jis sakė, kad tau nesisekė keli pasimatymai iš eilės.
- Jis neklydo. - Taip.
Jis man pasakė: „Turi su ja susipažinti,
nes pastaruoju metu jai pasitaiko vien mulkiai.“
O aš pamaniau: „Ketini įrašyti mane į mulkių sąrašą?“
Štai kaip Manis kalbėjo?
- Jis taip surengė mūsų pasimatymą? - Taip.
- Gerai. - Puiku. Ačiū, Mani.
Ar tau kada buvo taip, jog sutinki žmogų ir galvoji:
„Ką tokio aš pasakiau, jog tu pamanei, kad sutarsiu su tuo keistuoliu?“
- Labai gerai tave suprantu. Taip. - Taip.
- Man ne kartą taip yra nutikę. - Taip.
Manis man sakė, kad esi prieš tą testą.
Tai mane papirko.
Nekenčiu jo. Jis tik gadina mums gyvenimą. O tu?
Taip. Visiškai sutinku.
Norėčiau, kad jie nebūtų atradę to metodo. Sušikti mokslininkai.
Mes galbūt esam du paskutiniai žmonės pasaulyje, atsispyrę testui.
Taip. Prilaikyk šią mintį. Aš tuoj.
- Jis vardu Patrisas. - Patrisas.
Ir jis gyvena Argentinoje.
Taip. Tikras košmaras, bet
taip, spalį mes vėl susitiksim ir...
Tai va. Kalbamės kasdien, ir jis labai patrauklus.
Nuostabu, nes juk buvai nusiteikusi prieš tą testą.
Kas pasikeitė?
Tai dėl tavęs, šiaip jau.
Ką? Kaip?
Žinau, kad jūs su Saimonu nebuvote vienas kitam abejingi.
Gal kažkas ir buvo, o gal ne.
Aš nežinau. Tai nesvarbu.
Tik žinau, kad jis iš tiesų tave mylėjo.
- Ir kad tai nebuvo paviršutiniška. - Bet aš ne...
Nemačiau Saimono jau šimtą metų.
Taip. Ne. Rimtai. Aš suprantu.
Aš pykau dėl to ir gana ilgai,
bet supratau,
kad tiek laiko praėjo, o tu vis dar su Luku.
Tiesa? O jis – su tavim.
Ir tai visam laikui.
Ir jūs iš tiesų laimingi kartu, tiesa?
Taip.
Aš myliu Luką.
Mes tikrai labai laimingi.
Būtent. Jūs man buvot įrodymas.
Ir kai susipažinau su Patrisu, pajutau tai.
Labai džiaugiuosi dėl tavęs.
Ačiū.
Atėjom.
Gerai.
Buvo smagu.
Taip. Buvo.
Gal pakartosim?
Taip. Žinoma. Pakartokim.
Matai? Smagu patiems priimti sprendimus.
Iki greito.
- Labas. Atleisk, vėluoju. - Labas, Džene.
- Viskas gerai. Aš to jau tikėjausi. - Eik sau.
- Skaniai kvepi. - Tu irgi.
- Pasiruošusi tarti įžanginį žodį? - Taip, žinoma.
Mums čia dar reikia kelių kėdžių. Manau, Džei jau pasiruošusi.
Ji žino, kokį skyrių skaitys?
Taip.
- Sakė, devintą ar dešimtą. - Gerai.
Ji dar nenusprendė. Žinai, kokia ji nenuspėjama.
- Labas. - Bent jau išgerti bus.
Taip. Prašom.
- Galima? - Ačiū.
Labas.
Saimonai.
- Indi. - Kaip laikaisi?
- Sveikas. Smagu tave matyti. - Puikiai.
Indis rašė vasaros leidiniui ir tobulai laikėsi terminų,
- kas pasitaiko itin retai, todėl ačiū. - Labai malonu.
Kai matėmės paskutinįkart, jis man to nesakė.
Kaip jums atidarymas?
Gana smagi.
Kas čia?
Tai...
Jis susitikinėjo su mano drauge.
Gana senokai, nemačiau jo jau kelerius metus.
Jis su žurnaliste iš „Culture“, tikiuosi, ji gerai apie mus parašys.
Eini?
Žinai, Džene, gal tu pravesk įžangą?
O kas atsitiko?
Aš tiesiog nekaip pasijutau.
Taip. Žinoma.
Juk žinai, dievinu sakyti kalbas.
Sveiki visi.
Labai gera jus čia visus matyti.
Mes jums parengėme ypatingą vakarą.
„Nors ji sugebėjo išsakyti savo jausmus,
neabejojo, jog Kregas jų nesuprato.
Jai atrodė, kad širdies reikalai nėra jo stiprybė.
Kokiai moteriai gali patikti vyro balsas,
su kuriuo ji susipažino per suaugusiųjų žinučių platformą?
Bet vis tiek ji negalėjo suprasti,
kodėl Endriu žinutės per tas šešias valandas buvo kitokios.
Tie patys skiriamieji ženklai ir raidės.
Tas pats elementarus žodynas su triukais, trūkumais, apribojimais ir akiračiu.
Tai buvo labiau jausmas, nei kalba.
Iš tų pačių 26 abėcėlės gabalų,
kuriuos žmonės įsigudrina sudėlioti įvairiais būdais
ir suskaidyti į gabalėlius, jis sugebėjo sukurti ryšį.“
Lora!
Tiesiog būtum taip išėjusi?
Jokių „Labas, Saimonai. Kaip laikaisi?“
Labas, Saimonai. Kaip laikaisi?
Gerai. Ačiū.
O tu?
Gerai atrodai.
Ačiū. Tu irgi.
Kaip Lukas?
Puikiai.
O Saša?
Ir jai viskas gerai.
Gerai.
Atėjau su savo mergina.
Puiku.
Taip.
Ar ji tavo...
Mano skrudintuvas?
Ne.
Kiek laiko jūs kartu?
Neilgai.
Stengiuosi gyventi toliau po to,
kai tu atšokai.
Aš neatšokau. Tu atšokai.
Prašau, nepradėk.
Aš tau skambinau daugybę kartų.
Taip, bet negalėjau atsiliepti, Saimonai.
Negalėjau tiesiog atsiliepti.
Išvykstu į Kaliforniją.
Man pasiūlė darbą, tai puiki galimybė.
Ir čia manęs niekas nebelaiko, taigi...
Ne, nebelaiko.
Išvykstu po mėnesio.
Man metas. Turiu paaiškinti, kodėl išėjau.
Bet buvo labai gera tave pamatyti.
Aš nebemoku mylėti kitų.
Tik tave.
Tu kaip...
Tu man kaip heroinas, blemba.
Nesi vartojęs heroino.
Tu nežinai. Gal ir esu.
Taip, žinau.
Nieko sau.
Man patinka.
Šoksiu į vandenį.
Aš skambinau tėčiui.
Tai didelis žingsnis.
Jis...
mirė prieš ketverius metus.
Mums nepranešė.
O Jėzau, Saimonai. Man labai gaila.
Ne, viskas gerai.
Nebuvau jo matęs gal 35 metus.
Nežinau, ko aš tikėjausi.
Kas, vyliausi, kad įvyks.
Saimonai.
Tai kodėl jam skambinai?
Nenorėjau didinti savo apgailestavimų skaičiaus.
Turėjau tau pasakyti.
Tą dieną, kai atlikai testą, turėjau tau prisipažinti, kad myliu tave.
Turėjau paprašyti tavęs ten neiti.
O kodėl manai, jog tai būtų mane sulaikę?
Į jūrą tave.
Kas tai?
Koviausi su langu ir pralaimėjau.
Kaip ji atrodė?
Mano ir lango reikalai tau neturėtų rūpėti.
Jos dantys buvo aštrūs, tiesa?
Kur susipažinai su ta vampyre?
Automobilių stovėjimo aikštelėje. Tariau jai: „Ar jau pietavai?“
Ką ji atsakė?
Sakė: „Dar ne.“
Aš pasakiau: „Gal nori užkąsti?“
Nesupratau, kur įklimpau.
Štai.
Turiu atsiliepti.
Turiu atsiliepti. Aš turiu atsiliepti.
Labas. Puikiai, kaip tu?
Taip. Ne, tikrai gerai.
Atvyko visi.
Manau, pardavėm kokį tūkstantį.
Taip, būtent. Kaip tu?
Rimtai?
Ar šiąnakt aš knarkiau?
Ten tu knarkei? Maniau, krakenas.
Kaip aš tau galiu patikti?
Man patinka. Ramina.
Taip...
Labai jausmingai.
Kiek mums dar liko?
Taksi jau pakeliui.
Taip.
Kada išskrendi?
Po savaitės.
Gal galėčiau skrist su tavim?
Kaip tai įsivaizduoji?
Tuomet turėtume išskrist nedelsiant. Negalėčiau grįžt namo.
Taip, namo tavęs leisti nederėtų.
Turėtume vykti tiesiai į oro uostą ir į Ameriką...
Susirastume gražų butą.
Labai gražų. Su odinėmis sofomis.
Baisios sofos. Lengvai valomos.
Supirktume visą alkoholį.
Išgertume viską iki paskutinio lašo.
Tada greit susirastume prekeivį.
Pereitume prie heroino.
Ir kreko, jei turėtų.
Apsivartotume.
Mylėtumėmės visą dieną.
Vien tik seksas ir narkotikai.
Mirtume po mėnesio.
Bet koks tai būtų mėnuo.
Geriausias.
Ar aš blogai su tavim pasielgiau?
Kuria prasme?
Ar aš atėmiau iš tavęs laimę?
Lora...
Tos akimirkos su tavimi...
buvo šviesiausios mano gyvenime.
Man irgi.
Atvažiavo.
Palydėsiu tave.
Nereikia, prašau.
Aš ilgėsiuos tavęs.
Kiekvieną mielą dieną.
Išvertė Egidija Namavičė