Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Spune-mi, unde te vezi peste zece ani?
Pe o scenă, cântând.
Ce e fericirea pentru tine?
BAZAT PE CARTEA „TREABA MEA”, DE NANNINI
Păi…
UN FILM DE CINZIA TH TORRINI
O cameră undeva cu un pian, un pahar cu vin
și o motocicletă parcată afară.
De ce anume ți-e teamă?
E vina mea.
De nebunie.
Să trecem la știrile din divertisment!
Festivalul Cântecului Italian s-a încheiat ieri,
cu victoria lui Domenico Modugno și Johnny Dorelli.
Piesa lor, „Nel Blu Dipinto di Blu”, a cucerit deja…
…un milionar…
Uite ce ți-a cumpărat tata!
Îți place?
Nu.
Mulțumesc, scumpo!
Doar cântă, nu?
Gianna!
Unde te duci? Nu e nimeni pe teren acum.
Nu mă duc pe teren, ci să vând asta.
S-o vinzi? Te-ai țăcănit?
E a mea sau nu? Dacă vreau, o vând.
Și, dacă vrei să mai joc în turnee,
îmi dăruiești alta.
Măcar zi-ne de ce!
Ca să-mi plătesc lecțiile de canto. Profesoara zice că nu țin ritmul.
Gianna, ești bine?
Unde ai fost?
În Viareggio, la un concurs de talente.
Fă liniște, Gianna!
Alessandro, fugi în pat!
- Repejor! - Băga-mi-aș…
Giovanna, du-te și tu! Mă ocup eu.
Dă-ți jos fustița!
- De ce? - Dă-o jos!
Să termini cu muzica, Gianna!
Dar abia am început.
- Ți-am tot zis, Gianna! - Ce?
C-o să devin o târfă? Ca aia cu care te furișezi tu?
- Mai încet! - Te-am văzut.
N-o să-i zic mamei.
Dar tu mă lași la vară să lucrez la patiserie.
- La patiserie? - Cu salariu.
- Și plec la Milano după liceu. - Ce să faci acolo?
Ce ai impresia, că ești viitorul Claudio Villa?
Sau Mina?
Eu sunt Gianna, tată.
Și mi-e de ajuns.
Dincolo de oraș
Într-un bar…
„Dragi părinți,
eu nu suport despărțirile înlăcrimate.
Dacă vreau ceva, nu stau pe gânduri.”
O privire și apoi Îmi iau zborul din cuib
Am o grabă înăuntru Pe care n-o pot stăvili
Umbra motocicletei…
„N-o să vă duc dorul. De acum, mă bazez doar pe mine.”
Pentru ochii bălai ai băieților Ne-am războit
Acum o vară, atât a trecut
Cu boarfele pe umeri Focuri pe străzi
Sânge alb și negru…
- A fost distractiv, nu? - Stai să-ți aranjez cravata!
Să nu mergi răvășit acasă.
- Ne luăm rămas-bun aici? - Mersi, pa!
- Pa! - Pa!
A adormit, nu-i așa?
- Ce să fac? - Stai, mă ocup eu!
Alberto! Trezește-te, dragă! Treci la muncă!
- Vin imediat! - Să-i ceri așternuturi curate!
- Imediat! - Să nu iei lăței de aici.
- Pa! - Pa!
Janis!
JANIS JOPLIN ÎN CONCERT
Da, o simt!
E bine! Tare!
Noi suntem încă aici
Prin învălmășeală
Speranța renaște
Apoi, brusc, eu
Îmi iau rămas-bun…
Bună seara! Prietena mea zice că ești foarte talentată.
Bună!
- Din cauza ta scârțâia patul? - Da, numai asta știu să fac.
- Eu sunt Tina. - Gianna.
- Romina. - Gianna.
Sunteți în pauză?
- Vreți o prăjitură? - Da, sigur.
Tatăl meu le face în Siena.
Sunt bune.
Mulțumesc!
Și cum e?
Nu e mare scofală…
cu cei care se spală.
Nici cu ceilalți nu e mare scofală, dar pute.
Aveți orgasm?
Evident! Când vedem banii.
Că bine zici!
- Tu nu ești faimoasă, nu? - Mi-aș dori eu!
Vezi? Ți-am zis.
- Mamă! Cânți de parcă te știu toți. - Cum adică?
Asta ți-e ursita, nu?
Nu știu, să merg la audiții întâi.
Dacă reușesc, tu ai dreptate.
Dacă nu, tata are.
Dar îmi trebuie neapărat un pian ca să mă pregătesc.
Lucrez cu voi și fac bani.
- Bine ai venit! - Da!
Gianna!
Trezește-te!
Hai, trezește-te!
Cum ai intrat?
Toate ușile se deschid cu aceeași cheie.
Deci am dormit cu ușa descuiată?
Nu sunt hoți aici.
- Iar de excitați ne ocupăm noi. - Așa e.
Scoală! Știu unde îți găsim un pian.
La ora asta?
Da, Gianna. Îmbracă-te! Te aștept jos.
Cum se numește cântecul ăla?
„Adio”.
L-ai compus pentru cineva?
Pentru prima mea iubire. M-a lăsat pentru alta.
Atunci mi-am zis: „Gata! De acum, numai eu îi părăsesc.”
Dar nu poți decide dinainte.
Cum să nu? Poți decide totul dinainte!
- Stai s-o calmez mai întâi! - Cine e?
Mi-e ca o mamă.
M-a găsit drogată pe străzi la 13 ani.
A avut mereu grijă de mine.
- Dar e supărată acum. - De ce?
Sunt o curvă drogată.
Nu-s chiar bună de pus la rană.
O să te placă! E din Florența.
Mă îndoiesc! Florența și Siena sunt ca apa și uleiul.
Bună, mamă!
Ce vrei?
- Ce faci? - Ce fac?
Nu se vede?
Ea cine e?
O prietenă.
Îi faci o favoare?
- Nu-ți mai dau bani. - Nu, jur! Nu vreau bani.
Da, ți-i câștigi singură acum.
Și văd pe ce-i cheltuiești.
Am treabă. Zi-mi ce-ți trebuie…
Ea are nevoie de un pian.
Iată-l!
Dar să așezi totul cum era, că altfel…
- Eu plec, trebuie să muncesc. - Mulțumesc!
Fantezie
Un spațiu în care pot fi eu însămi
Fantezie
Unde trăiesc emoțiile și dezamăgirile
Crezând
Și apoi, îndoindu-mă
Iar la final
Alegându-te pe tine
Gianna!
- Ce e? - Talismanul meu.
E sare.
Nu-l vreau, e al tău!
- Mi-l dai înapoi diseară. - Mersi!
Multă baftă!
- Mulțumesc! - Curaj!
- Curaj!
Curaj!
Nannini Gianna,
născută pe 14 iunie 1954, în Siena.
Voi iubiți caii.
Da, foarte tare. Dar eu sunt alergică.
Port ăsta la mine. Da…
Ai un chip frumos. Și o voce frumoasă!
Ți-am ascultat casetele.
Mulțumesc!
Văd că ai urmat studii clasice.
Conservatorul. Canto și pian.
- Și vrei să devii cantautoare? - Da, desigur.
Trebuie să te aranjăm.
Părul nu, scuze!
Nu, părul…
Probează asta!
Cu ăștia.
În sfârșit! Acum, chiar ești frumoasă!
O cântăreață nu se rezumă la voce.
Mă scuzați, dar nu pot să cânt îmbrăcată așa.
Am o piesă, se numește „Moartă prin Avort Autoindus”.
Uită de piesele tale!
De acum, noi îți găsim melodiile.
- Poftim? - Da.
Fantezie
Un spațiu în care pot fi eu însămi
Fantezie
Am ajuns. Hai, scumpule, intră!
Unde trăiesc emoțiile și dezamăgirile
Futu-i, sarea…
Fir-ar să fie!
Crezând
Și apoi, îndoindu-mă
Tina!
De toate faptele și vorbele
Apoi, alegându-mă pe mine
Acum, că pleci
Și mă lași tot mai puțin singură
Acum, că nu mai ești
Va fi o altă muzică
Un alt adevăr pentru cei ce vor trăi
Cei ce vor veni și vor vedea Vei vedea, vor trăi
Iar acum, că pleci
M-am lăsat de fumat
Și nu mai am resentimente
Pentru toate acele lucruri
Pe care am vrut mereu să le spun
La început, a fost cocaina
N-a fost vina mea
Am ajuns la capătul lumii
Iar tu ai alunecat înăuntru
Te-am urmat și eu acolo
Fiindcă m-am vândut Domnului
Ca să nu fiu departe de tine
Într-o zi inumană
Acum, că pleci
Fără un motiv întemeiat
E doar o neînțelegere
Bine, asta e muzica
Și poate va rămâne În câteva acorduri
Am întârziat, să știi!
Îmi cer scuze că m-ați așteptat.
- Ai biletele? - Da.
Îndoaie genunchii! Foarte bine! Bravo, Gianna!
Lasă muzica, uite aici!
JANIS JOPLIN ÎN CONCERT
Gianna?
Mai venim și mâine. Trebuie să merg la cor.
Ce ciudată ești!
Adică…
Un pian într-o toaletă, la care cânți cu opt degete.
Le-am pierdut în luptă.
- Poftim! Astea sunt gata? - Da.
Nu!
Am înțeles, dar zi-mi de ce nu mi-ai răspuns dimineață…
OPERETĂ
Ca tânără fecioară…
Opt Degete! Ce mai faci?
Cine ești?
Ne-am cunoscut deunăzi la tine.
Scuze, stau prost cu memoria!
Jur că nu ne-am tras-o.
Păcat! Ar trebui să ne luăm revanșa.
Bine, am fugit. Pa, Oarecare!
Numele meu e Marc.
Nu, prefer „Oarecare”.
Pa, Oarecare!
- Pa! - Pa!
Trei rochii.
Doi greci.
Două pălărioare.
- Bună! - Patru corsete.
Căutați o cântăreață?
- Cum te cheamă? - Gianna.
- Ai mai cântat în cluburi? - Sigur.
Ești toscană. Din Florența?
Mai ușor cu insultele!
Glumesc! Sunt din Siena.
Nu pleci înainte de trei dimineața.
- Nu mă culc până la ora aia. - Bine. Să te aud ce poți!
Vă cânt o piesă de-ale mele. Sunt cantautoare.
Camera ta plină de flori…
Las-o baltă! Nu merge.
Salutări în Siena!
Dacă orașul ar arde
La tine
La tine…
…aș fugi
Prin foc aș trece ca să te revăd
Dacă orașul ar arde
Știu
Că m-ai căuta
Și chiar de ne luăm adio
Eu rămân sufletul-pereche
Pentru tine
Bravo!
Îmi dai două beri?
Mulțumesc.
Ai fost fantastică! Mergem undeva mai intim?
- Ar fi uimitor dacă… - Nu, mersi. Mă scuzi!
Am trăit cândva o viață de om avut
Iroseam banii, ceva de necrezut
Îmi scoteam prietenii la distracție Le cumpăram lichior, ce satisfacție
- Șampanie și vin… - Gata, Gianna!
Pot să știu unde naiba ai fost aseară?
- Acasă, mi-a fost rău. - Să mă anunți data viitoare!
- Data viitoare, acum cânt. - Haide!
Eu am compus acest cântec, „Moartă prin Avort Autoindus”.
Camera ta plină de flori
Și două cuțite
Martorii unui ritual fără de stăpân
Un ritual, singurul leac
Pentru libertatea refuzată
Voința frântă
Zăcând pe podea…
Gata, ajunge! Am înțeles! Du-te acasă!
Ea a învins…
Du-te acasă, păpușă!
Ajunge!
Gata!
Așa, mulțumim!
Treci încoace!
Șterge-o, să nu te mai prind aici!
Alo?
Tată…
Sunt Gianna.
Cât e ceasul?
Sunt în Milano, sunt bine.
Voi ce mai faceți?
Alo?
Deci?
Katia?
Ce e?
Gianna…
Bună!
Dacă vrei pianul, poți intra.
Nu vreau pianul, ci o programare.
Am trimis o casetă, dar n-am primit răspuns.
Doamne, te-ai uscat toată! Și tu te droghezi?
Nu.
Nu…
Îți obțin eu programarea, da? Mă ocup eu, stai liniștită!
Vino la mine! Intră și cântă! Cântă la pian, Gianna!
Fugi!
Mă uit la tine și știi
Bună! O caut pe Mara Maionchi.
Da, însă domnișoara e înaintea ta.
Ia loc și te chem. Mulțumesc!
- Nu vă place nici asta? - Nu, deloc!
Adu-mi versuri mai răsărite data viitoare!
Mereu vorbește așa?
Prima donna
Mai bine nici nu mai veni! Șterge-o!
Nu știu
- Cine urmează? - Fata din Siena, ți-am zis despre ea.
- Prietena prietenei surorii mele… - Nu-mi pasă prietena cui e.
Dacă e afonă, pleacă acasă, ca toți ceilalți.
Haide, vino!
Ce mi-ai adus? O piesă de-ale tale?
Da, „Moartă prin Avort Autoindus”.
Deci e veselă!
Unde e curajul de a continua
Să plămădești viață
Printre ruine
Dacă lumea nu ne mai aude
Poate că le vor dărui paradisul
Femeilor ca ea
Care visează la fericire Afundate-n nimicire
Eu caut o altă cale
Dar sunt deja foarte departe
Ceva arde înlăuntru-mi
Inima mi-e frântă
Ce s-a întâmplat, ce-a mai rămas
Ce cazne aștern în versuri
Țipetele-i uluite
Mâinile-i mușcate
Am cântat urât de plângi?
Ce naiba ai tu aici, înăuntru?
Unu, doi trei…
Frați din Italia
Italia s-a trezit
Cu coiful lui Scipio…
Gianna, nu auzi ce dezastru faci?
Cânți anapoda și ei îți țin isonul.
N-ai ce căuta în cor dacă nu știi cântecele.
Hai, du-te acasă!
La revedere, doamnă!
Dragilor, să ciocnim în cinstea primului disc al Giannei!
Fantastic, Gianna!
- Bravo! - Felicitări!
Noroc!
- Bravo! - Ce tare!
Mulțumesc!
Imaginația mea se extinde
Învăluind realitatea lui
El poate că și-a spus povestea
Problemele și năzuințele lui
Dar eu unde eram, unde?
Siluetele cenușii din trecut…
Gustă-l! Eu l-am adus.
E produs în Siena.
Și noi avem vin bun în regiune.
Da? De unde ești?
Din Apulia.
Apulia? Bari?
Alo, mai ușor cu insultele!
Sunt din Salento, din Lecce.
Iar el îmi lua mâinile
Într-ale lui
Stimulează circulația spre tâmple.
Îți trece durerea de cap.
Ce simți?
Fiori.
Te pricepi.
Da.
Am astm, sinuzită și migrene de mică.
Sunt sătulă de dureri de cap.
Și ce faci aici, la Milano?
Sunt cântăreață. Oarecum…
Tu?
Sunt hairstylist.
Coafeză, oarecum.
Scuze!
Nu știu dacă…
e cuiul fumat sau masajul tău,
dar mă simt mai bine.
Cât de nebună ești?
Pot să-ți spun Unsprezece?
De ce?
Fiindcă te-am văzut prima dată pe 11 aprilie.
Fă dragoste cu mine…
Fă dragoste cu mine!
Taie-mi răsuflarea!
Gianna!
Vin!
Gianna!
- Gianna! - Vin!
Haide!
- Să mergem! - Alessandro!
Nu mergi cu motocicleta fără tata.
Lasă-l! Se pricepe mai bine decât noi toți.
Hai, Gianna! Întârziem la turneu.
Să câștigi!
Treisprezece ani
Aerul din juru-mi Era greu ca plumbul
Îmi amintesc
Chipul meu pe degete
Fraze frânte
O sută de scuze, profesore
Ca să mă pipăi, hoțule
Rămâne între noi.
Mi-ai furat adolescența
Mă stârnești… Nu!
Gata
Ce-mi mai rămâne
Atunci când deschid ochii?
Vreau numărul 11.
- Unsprezece. - Poate avem noroc.
Poftiți!
Mulțumesc!
E absurd! Ai lansat două albume, n-ar trebui să cânți aici.
Ai fost grozavă.
Da, piața a explodat în aplauze!
- Unde pleci? - La o plimbare, să iau aer.
Dar e întuneric, întoarce-te!
Tu du-te la culcare!
Vreau să fiu singură.
Unsprezece!
A ieșit numărul 11. Cine are numărul 11?
- Bravo! - Bravo!
Bravo!
„Gândurile mele”, a paisprezecea. Apoi, „Scrie-mi înainte să adormi”.
Gianna Nannini, a șaisprezecea. Ultima. Futu-i!
Stai locului, că m-ai amețit!
Știi de ce sunt ultima? Fiindcă sunt de negăsit.
Am verificat magazinele de muzică. Degeaba!
Fiindcă nu vinzi.
Am nevoie de timp.
Cât timp îți mai trebuie?
- Discurile tale sunt anoste. - Promovarea e nașpa. Voi!
Haideți să ne calmăm!
Eu m-am săturat.
Vreți să scăpați de mine?
Zi-mi! Mă dai afară?
Nu depinde doar de mine.
Nu depinde de tine?
Lua-te-ar dracu'!
Să vă ia dracu' pe amândoi!
Bravo, fugi acasă și plângi!
- Cântă piese triste! - Vrei să mă las călcată-n picioare?
Gianna, rockul e la modă!
Dacă muzica e arma ta, luptă cu ea!
Așa că-mi dezmierd singurătatea
Fiecare-și are propriul trup
Și știe ce să ceară
Ce să ceară
Fă dragoste cu mine
Mai tare, tot mai tare De parc-ar fi America
Fă dragoste cu mine
Mai tare, tot mai tare De parc-aș fi America
Dacă o calci la trei sute pe oră, n-ai timp să gândești.
Mașina se conduce cu fundul!
În fund simți toate vibrațiile.
Când te îndrepți spre curbă, îți trebuie trei lucruri:
fundul, voința și inima.
Trebuie să simți, nu să gândești. Dacă simți, câștigi.
Așa e.
Tu și cursele tale…
Fratele tău e în Formula Abarth. Dacă e bun, ajunge în Formula Doi.
Taci, tată, nu cobi! Lucrurile astea nu se zic.
Ești tare!
Dar tu?
- Lansez album nou peste o lună. - Serios?
- Da. - Și când îl ascultăm?
Merg să-l aduc.
N-ar fi rău să manifești puțin interes.
Mama are dreptate. Gianna e mare, are viața ei.
Dar n-am zis nimic.
Exact!
Asta e coperta albumului.
Ce frumoasă e!
- Dă-mi să văd, Giovanna! - Ce ține în mână?
- Ești nebună! - De ce râdeți?
Nu e o rachetă?
Ce rachetă? Uită-te bine!
E un vibrator.
Un vibrator?
Pe Statuia Libertății?
Nu râde, Gianna!
Nu-mi pui numele pe mizeria asta.
- E doar un disc. - Tacă-ți fleanca!
- Danilo… - Nu te băga!
Gianna, dacă nu-mi scoți tu numele, îl scot eu.
- Cum? - Găsesc eu o cale!
Am făcut-o pentru oameni ca tine.
Cum adică „oameni ca mine”?
Provinciali obtuzi și pudici.
Numai aparențe și zero suflet.
Chiar nu știu ce caut aici.
Gianna…
Dacă nu știi ce cauți aici, șterge-o!
Du-te la Milano!
Valea!
Ieși!
Lua-v-ar dracu'!
- Vibratorul e ceva modern… - Giovanna!
Gianna!
Dacă pleci, nu mai pui niciodată piciorul aici.
Fac ce vreau.
O să caut
Mi-am zis mereu c-o să caut
O să găsești
Mi-au zis mereu, o să găsești
Mă am pe mine
E bună!
Foarte bună!
…nu mă vede
Așa că-mi dezmierd singurătatea
Fiecare-și are propriul trup
Și știe ce să ceară
Doamne…
Fă-mă să visez
Își mușcă buza și simți America
Fă-mă să zbor
El își întinde mâna și atinge America
Fă dragoste cu mine
Mai tare, tot mai tare De parc-ar fi America
Fă dragoste cu mine
Mai tare, tot mai tare Și ajung în America
PENTRU 11
E pentru tine.
Și cuvintele tale sunt acolo.
Așa faci cu toți?
Dispari și reapari?
Nu, doar pentru tine reapar. Pentru ceilalți, doar dispar.
În fine! Nu pot diseară.
Mâine dacă vrei.
Plec în Germania mâine.
Fă dragoste cu mine!
Noi suntem California
Noi suntem libertate
Cu pumnii-ncleștați în buzunare
Sânge, realitate
Noi suntem California
Noi suntem libertate
Noi suntem cei care o privim
Și seamănă încă
Seamănă cu raiul
Bravo!
Poftim!
- Mulțumim, Gianna! - Pa! Mersi!
De ce ai venit aici?
Ți-am adus o mică surpriză.
Una pentru mine…
Și una pentru tine.
În cât suntem azi?
În șaisprezece. De ce?
Șaisprezece…
O să-ți zic „Șaisprezece”.
- Nu mai sunt Oarecare? - Nu, ești Șaisprezece.
Aveam și o Unsprezece, dar s-a rătăcit.
Gianna!
Te vor în Köln, la o emisiune TV.
- Ce le zic? - Da!
Vrei să devii faimoasă? Trebuie să-ți știi locul!
Ce dacă e cea mai mare emisiune din Germania? Nu vreau dansatori.
O să cânt cu trupa mea!
Acel canal TV german e ca RAI-ul în Italia.
Să se ducă naibii RAI-ul german, cu dansatorii lui!
Dacă nu urci pe scenă, îți plătești singură drumul spre Milano.
Să mergem!
Rahat!
Fir-ar mama mă-sii…
A plecat.
L-ai tratat ca pe ultimul prost.
Fotograful ăla i-a făcut poze lui Paul McCartney.
Ai dat lovitura fiindcă ai luat locul doi la Festivalbar?
Îți spun un secret, Gianna.
Contează doar cine câștigă, nimănui nu-i pasă de locul doi.
- Iartă-mă! Am întârziat, îmi pare rău. - Taci!
Știi câte am văzut ca tine, care explodează și se mistuie apoi?
Dar nu mai e treaba mea.
Plec de la Ricordi.
Ai încurcat-o acum.
Pleacă!
Am zis să pleci!
Iese Șaisprezece și intră Unsprezece.
De ce ai venit acolo?
Fiindcă durerea e obligatorie.
Și suferința e opțională.
Mi-ai zis că mă suni, dar n-ai făcut-o.
Nu-i adevărat, am încercat o dată.
Erai mereu ocupată.
Ce blondă mișto ți-ai tras!
Gianna, du-te dracu'! Și tu ești mișto, dar nu știi.
Îți cauți curajul în mizeriile astea!
Eu sunt plină de curaj.
Zău?
Uită-te la tine!
Nu!
Nu, îmi pare rău. Dna Maionchi nu mai lucrează aici.
Da, exact.
Ce e, Gianna?
Dă-mi numărul lui David Roger Kranz!
Nu știu dacă pot, e un om important.
Știu, dar nu-mi pasă. Mara nu mai e, vreau numărul lui Kranz.
Dacă nu mi-l dai, mi-l iau singură.
Toți zic că e ideal pentru mine!
Nu, stai! Gianna!
Gianna, las-o! Nu!
- Gianna, îmi faci probleme! - Zi-le că te-am amenințat cu cuțitul!
Sânge cald, parfum plăcut Pandantive sub cămașă
Marlon Brando E o chestiune de tango
Pandantive sub cămașă…
De mine o fi vorba?
Da, dar nu ți-o lua în cap!
Răspunde tu! Zi-le că nu m-am născut încă!
Nu te-ai născut încă? Bine.
Da, vă rog.
E aici, dar nu s-a născut încă.
E impresarul care te-a amânat o lună, te ajută el să te naști.
Alo?
Da. Bine, mulțumesc!
Țigări fumate pe grabă Ochi care alunecă-n decolteu
Uite-o pe Ornella, a amuțit Tace mâlc pentru tine
În timp ce tu schimbi mașini Schimbi motoare
Latin lover
Bine, gata!
Trebuie să-ți creăm un sunet european.
Stai să mă gândesc…
E posibil să am omul ideal pentru tine.
- Conny Plank, în Germania. - Deci lucrăm împreună?
Nu asta voiai?
Și ce le zic celor de la Ricordi?
Că îți produci singură noul album.
Îți faci singură muzica,
iar ei ți se pot alătura în faza de distribuție.
Fantastic!
Dar există o problemă.
Ne trebuie bani ca să-l producem.
Putem să împrumutăm de la ei.
Dar, dacă albumul nu se vinde, trebuie să le înapoiezi banii.
Te bagi?
Bine, dle Kranz.
Spune-mi „Roger David”!
Ia uite-l pe ăla!
- Să-l luăm? - Sigur.
- Köln? - Da, urcă!
- Mersi! - Salut!
Urăsc tancurile, uniformele, puștile și restul.
Mie-mi spui?
Voiam doar să joc hochei.
Dar, în Varșovia, nu joci hochei dacă nu te înrolezi în armată.
Așa că am fugit.
- Voi sunteți muzicieni? - Da.
Mergem să înregistrăm un album.
- Conny, unde ești? Am ajuns! - Gianna!
Tu ești Krista?
Bună!
Bun-venit!
- Stefan! Gianna. - Da.
- Intrați! - Hai, să mergem!
Găsește-ți propriul rock!
Fiecare țară are propriul rock.
Tu ești italiană.
Instrumentele lui Mauro sunt mediteraneene.
De aceea l-am vrut aici, ca să contamineze totul.
Totul e contaminat. Lasă-te și tu contaminată!
Lasă-te contaminată, Gianna!
Dar fără să-ți pierzi identitatea.
Împreună, putem crea un nou metro-rock german sintetic.
Piesele trimise de tine sunt bune.
Dar trebuie să fie dezmembrate
și reconstruite.
Fiindcă renașterea…
e mai frumoasă decât nașterea.
Țigări fumate pe grabă Ochi care alunecă-n decolteu
Ornella a amuțit…
Rețetă din Siena!
Cu sos de roșii, nu ketchup.
În timp ce tu schimbi mașini Schimbi motoare
Latin lover
Da, Latin lover!
Rămâi cu pozele tale
Rămâi cu trucurile tale
Rămâi la marginea nopții
Rămâi cu uneltirile tale
Rămâi cu născocirile tale
La marginea nopții
Frumoasă fată Nu sta singură în bătaia soarelui
Latin lover
Știu pe dinafară „Latin lover”,
dar albumul nu-l faci dintr-o singură piesă.
Nu mai avem timp.
Lucrăm bine cu Conny. Dă-ne pace!
Nu Conny plătește.
Fiecare zi aici ne costă o căruță de bani!
Dacă nu vrei să mă repet, termină albumul ăsta afurisit!
Îți mai dau o săptămână.
Nu se poate mai mult.
Alternativa e să le mai cerem bani celor de la Ricordi.
Dar tu te duci de data asta.
Nu mai avem timp.
Tu… Tu, care privești spre mine…
Tu, care privești spre mine Tu, care visezi cu ochii deschiși
- Tu, care… - Ce e asta?
- De unde ai apărut? - Am venit să fac poze.
Nu trebuia să vii, n-am nevoie de tine.
- Tu m-ai sunat. - Ba nu, nu-mi amintesc!
- Erai beată? - Poate!
- Dar sunt trează acum. Valea! - De ce te porți așa?
Fiindcă eu decid cu cine îmi petrec timpul.
Nimănui nu-i pasă ce decizi tu.
Acum, faci doar ce ți se spune.
Doar ce ți se spune…
Ce ai pățit?
Nimic. N-am pățit nimic.
Nu e adevărat.
Dacă nu-ți așterni toate simțămintele în muzică,
nu știu ce mai căutăm aici.
Pavel pleacă în curând.
Eu plec mâine.
Voiam…
să vă mulțumesc tuturor, mi-ați fost ca o familie.
Bietul Stefan…
Ce păcat!
- Unde pleci? - Am visat tauri azi-noapte.
Plec spre Spania.
- Ce tare! - Frumos!
Mă duc în studio. Mi-a venit o idee.
Tu, care privești spre mine
Ai văzut tauri în vis Și ai plecat spre Madrid
Te văd vorbind despre sirene Și despre amăgirile din visul tău
Tu, băiat al Europei
Tu nu-ți pierzi niciodată calea
Tu, care iubești cu pasiune Și pornești mereu în misiune
Ca să ajungi mai departe
Călătorești primejdios
Mereu arătând ca un poet Pe bulevardele tale
Tu, băiat al Europei
Pornești la drum cu norocul alături
Tu, care-i cunoști pe toți întâmplător
Nu te întorci în Varșovia Ca să nu devii soldat
Bravo! Foarte bine!
Mă întorc imediat.
Ce vrei?
Mi-am găsit curajul.
Nu mai iau cocaină, dar tu ai dispărut.
Eu am dispărut?
Gianna, tu ești absentă. Mereu ai fost.
Nu te vreau pentru mine.
Ci pentru tine.
Înțelegi?
Ce trebuie să fac?
Nu știu.
Nu mai știu.
Dar nu eu sunt soluția.
Cum e?
Te-am întrebat cum e.
Ți se rupe de muzica mea.
- Ba nu, nu e adevărat. - Da, sigur…
Cântă-mi „Latin lover”!
Futu-i, l-am scris pentru tine…
Doar nu…
Taci, măgarule! Închide geamul, că miroase a gaz!
Cum să-l închid? Fumez și mor de cald.
Oricum murim toți cândva.
Ce naiba faci? Ochii la drum!
Să nu te compromiți niciodată…
Numai pe tine te ai.
Îți ajung o vreme.
Ăștia sunt toți?
Să nu te compromiți niciodată…
Numai pe tine te ai.
Să nu te compromiți niciodată…
Numai pe tine te ai.
Trebuie să devii mai pop.
Inspiră-te de la Mike Bongiorno, Pippo Baudo!
Trebuie să te îmbraci diferit.
Lasă pantalonii din piele și coafurile nemțești!
Chestiile astea nu merg în Italia. Femeile cântă muzică pop.
- Dar eu nu sunt așa. - Înveți!
Să nu te compromiți niciodată…
Numai pe tine te ai.
Dacă în Germania vinzi 250.000 de discuri,
în Italia, printre ai tăi, trebuie să vinzi un milion.
Vreau un hit care să facă senzație în Italia.
Un hit, Gianna! Sau plecăm toți acasă.
Unul!
Un hit…
Să nu te compromiți niciodată…
Un hit…
Dacă îți vine inspirația, înregistrează-te!
Sting a compus un întreg album în timp ce era bolnav.
Am rezervat deja studioul.
Nu ne lăsăm descurajați de un accident.
Stai!
Simți?
Ce anume?
Mirosul de gaz. Devine tot mai puternic.
Nu miroase a gaz aici.
Gândește-te la un hit!
Nu uita!
Un hit.
Sau plecăm toți acasă.
Un hit…
Un hit.
Ai întârziat.
Ai întârziat!
Ai auzit ce am spus?
Da, scuze.
Eu trebuie să plec. Conny se eliberează peste zece minute.
Intri, îți faci o cafea și mergi la el.
- Du-te! - Da.
Suntem gata acum, da?
Trei, doi…
Aud o voce vorbind suav înlăuntru-mi
Ca dintr-un abis întunecat Mă întreabă, dar de ce?
Și urlă în…
Bine, nu e rău. Repetăm?
Da, scuze! Sunt prezentă.
Nicio problemă. Reluăm!
Reiau!
Bine. Cântă!
- Hai! - Stai, scuze… Bine, gata.
Trei, doi…
Aud o voce vorbind suav înlăuntru-mi
Încuiată în ab…
Nu, scuze!
Când ești pregătită…
reluăm.
Simt miros de gaz!
Simt miros de gaz.
Ia să vedem!
Simt miros de gaz.
Îl simți?
Nu miroase. Nu simt nimic.
Reiau! Scuze, imediat.
- Ești sigură? - Da.
Bine.
Gianna?
- Da. - Trei, doi, unu…
Aud o voce vorbind suav înlăuntru-mi…
Nu!
Am încurcat versurile.
- Poți să verifici? - Da.
Hai odată!
Calmează-te!
Aruncă înghețata, e otrăvită!
E otrăvită! Arunc-o!
Gianna…
Te simți bine?
Gianna…
Ce s-a întâmplat?
- Ce e? - L-am omorât.
Ce anume?
- E mort. - Nu e nimic.
- Nu e nimic acolo. - Nu…
De ce nu mergi la hotel, să te odihnești puțin?
- E în regulă. - Vii cu mine? Ne futem?
- Scoate-l! - Vino, Stefan!
Nu?
De ce e totul cu încetinitorul?
- Ia loc! - Se mișcă lent.
- E în regulă. - De ce merg așa?
- De ce? - Calmează-te!
Totul e bine.
Totul e în regulă.
Toți se mișcă cu încetinitorul.
Ce faci?
„Luni, pe 18.04, Gianna s-a trezit.”
- Dă-mi hârtiile! - „A mâncat la 09:04.
- La 09:13, a cântat la pian.” - Dă-mi-le!
- „N-a scris nimic!” - Dă-mi hârtiile!
„Uneori, sare prânzul.
După-amiaza, la ora 13:00, bea bere.
Apoi mănâncă. E obosită des.”
Gianna!
„Când am discutat, mi-a zis că nu vrea o familie”?
Dă-mi hârtiile!
„Nu se mărită. O iubește pe Carla?”
- Ce e asta? - Nimic.
- Ești spionul lui Roger? Valea! - Calmează-te!
- Futu-ți… Șterge-o! - Ce naiba? Calmează-te!
Futu-ți morții mă-tii! Dispari!
Gândește-te la un hit…
Ai întârziat!
Îți mai dau o săptămână.
Plec de la Ricordi.
Du-te dracu'! Dispari!
- Gianna! - Fac ce vreau.
- Un hit. - Ești nebună de legat! Nebună!
Sau plecăm acasă.
Nebună.
Gianna?
Gianna!
Deschide ușa!
- Gianna, noi suntem. - Marc?
- Deschide, Gianna! - Marc…
- Deschide, te rog! - Marc…
- Deschide, te rog! - Marc!
- Gianna! - Marc…
- Trezește-te, Marc! - Deschide, te rog!
- Marc! - Gianna?
Marc!
Marc…
Marc!
Marc, trezește-te!
Ajută-mă!
Marc…
Marc nu se trezește!
Marc nu se trezește.
Nu se trezește!
- Nu e nimeni acolo. - Nu, Marc…
Marc…
Trezește-te! Ajută-mă!
- Vino! Ridică-te, Gianna! - Cum… Nu știu…
- Nu… - Ridică-te!
Vino!
Suntem toți conectați. Sun-o pe Unsprezece, ea știe tot.
Sun-o pe Unsprezece! Marc…
- Hai, sus! - Marc, trezește-te!
- Gianna! - Nu pot…
Gianna…
E vina mea.
- E în regulă. - Suntem conectați, bombardează tot.
Marc…
Ce facem?
Ar trebui s-o ducem la spital.
Tu ești vrăjitoare.
Pleacă…
- Te rog, calmează-te… - Nu, lasă-mă! Nu mă pot naște.
Calmează-te, te rog! Roger e pe drum.
E vina mea…
Unde suntem?
În Germania.
Siena mai e acolo?
De ce nu? De ce n-ar mai fi?
Bombardează tot! Bombardează…
Ce zi e azi?
E trei iulie.
Trei?
Eu, Carla și Marc suntem trei.
Trei…
Trei ori trei fac nouă, un număr ultraperfect.
Dar eu și Carla suntem două.
Nouă plus doi fac unsprezece.
Unsprezece!
Carla e Unsprezecele meu.
Ea e Unsprezece.
Dar eu sunt Gianna. Unu.
Gianna e unu.
În timp ce iulie…
Iulie e…
Iulie e șapte.
Șapte cu trei și unu…
Șapte, trei, unu… fac unsprezeze. Unsprezece! Mereu unsprezece.
Se întoarce mereu.
Stai liniștită!
Mă ocup eu de toate.
Tatăl meu e în Germania.
Marc e aici?
Oarecare…
Gianna!
Tată?
- Ce cauți aici? - Scumpo…
Fetița mea dragă…
Hai acasă!
E și Marc aici.
Marc vine cu mine.
Vino!
- Ușurel… - Bine.
Vino!
Marc…
- Tată… - Da?
- Alungă pisica! - Unde e?
Am astm, tată.
- Mă sufoc! - Nu…
- Am astm, tată! - Gianna!
Alungă pisica!
- Gianna, scumpo! Gianna… - Tată…
Scumpo, nu e nicio pisică. Trebuie să mergem la Milano.
- Am astm, o să mor. Alung-o! - Bine, o alung.
Pleacă, mâță!
- Iar pisica, tată. Alung-o! - Nu mai e nicio pisică, Gianna!
O fac pentru tine.
Înțelegi?
Marc!
Marc…
Tată…
Gianna, termină!
Gianna…
Stai liniștită, iubito!
Îi cânți un cântec lui tati?
Cânt aiurea.
- Auzi la ea! - Da.
Și intră furnicile dacă deschid gura.
Nu sunt furnici aici, Gianna.
- Nu? - Nu.
Cântă tu, să vedem!
Cântă!
Curvo!
Cântă, javro! Dă-mi un hit!
Cântă!
- Cântă! - Calmează-te…
Te vei întoarce
Știu că te vei întoarce
Iar când tu
Vei fi cu mine
Vei regăsi
Tot ce-am avut odinioară
Și nu vei mai putea
Să mă părăsești vreodată
Marc!
Marc, ea e mama.
L-a pomenit și în mașină.
- Lasă-mă să intru, mamă! - Gianna!
Ce faci?
Lasă-mă să intru! Trebuie să mă nasc.
- Naște-mă… - Gianna!
- Giannina… - Naște-mă, nu-ți fie teamă!
Gianna, ridică-te! Ce faci?
Mai naște-mă o dată, mamă…
Giannina, scumpo…
- Tată… - Spune-mi, iubito!
Ai adus steagul?
Sigur! L-am adus, nu?
- Mă înfeși în steag? - Sigur că da, scumpo.
Înfașă-mă în…
Tată, de ce plângi?
Nu plâng, mi-a intrat ceva în ochi.
Unsprezece!
Unsprezece…
Unsprezece a mea…
Tu ești Unsprezece a mea.
Doar ia una!
Ți-a zis numai tâmpenii.
Cum naiba să spună că eu nu exist?
Gianna, sunt aici.
Privește-mă!
Sărută-mă!
Atinge-mă, Gianna! Sunt aici.
Ia-o!
Nu lua rahatul ăla!
Nu face asta!
Nu face asta, Gianna!
Nu face asta!
Nu face asta…
I-am dat un Xerinax. Trebuie să-l ia cel puțin o săptămână.
Ar putea fi un episod psihotic de tip halucinatoriu.
Trebuie să se recupereze într-o clinică de specialitate.
La balamuc?
Nu i se mai spune așa.
Dacă v-aș spune că a luat LSD?
S-ar schimba ceva?
Dacă episodul psihotic e indus,
are șanse mai mari de recuperare.
Iată cum facem!
O supraveghem câteva săptămâni și decidem apoi cum procedăm.
Nu vreau să merg la balamuc.
Mergi tu!
Vino, Gianna!
De fapt, nu te duci.
Lăsați-mă să rămân aici și s-o ajut!
Nu pot să cânt la pian!
Haide!
Dacă mi se strâmbă mâinile…
Mi-e frig…
Hai să faci o baie caldă! Miroși.
Mi-e frig, mamă…
Așa…
Pielea ta e pielea mea
Nu mai are nicio culoare
Sunt sânge în sângele tău
Un singur suflet
Povestea ta e povestea mea
Iar ochii mei sunt ai tăi
Orele noastre se întrepătrund
Destinul care nu ți-e hărăzit
Zboară, capul meu zboară
Zboară, oricine mă poartă departe
Zboară, iar tu m-ai uitat
Tu nu mă cunoști Abia m-am născut
Nu mai contează cine sunt eu
Sunt asemeni unei picături de apă
Lasă-mă să curg peste deșert
O singură picătură de apă Care face să se reverse
Marea
Contaminată
De ce l-ai mințit pe doctor că am luat LSD?
Ca să te ajut.
Tu m-ai căutat.
Când iubești un om, nu contează cât stați despărțiți.
Fiindcă știi că el e în tine.
Cred că tu ai o armată înăuntru.
Nu e adevărat!
Dacă Marc nu există, eu cu cine mi-o trăgeam?
Nu știu.
Ți-am zis că ai o armată înăuntru.
I-am compus și o piesă.
- Da? - Da.
Care?
„Latin lover”.
Cântă-mi „America”!
Nu.
Nu, cântă-mi!
„America”.
O să caut Mi-am zis mereu c-o să caut
Dar azi, mă am pe mine Mi-e de ajuns
Nimeni nu mă vede
Tu ai inspirat piesa asta, știai?
Marc nu-și amintea niciun cuvânt din „Latin lover”.
Nici măcar unul!
Nu se poate! Când compui o piesă pentru cineva,
trebuie să-și amintească versurile.
Nu se poate așa ceva!
SĂ NU TE COMPROMIȚI! NUMAI PE TINE TE AI.
Conny!
Bună!
Roger zice că sunt pregătită. Dacă nu pot s-o fac?
Dacă mă blochez și nu mai pot cânta?
Dacă îmi piere vocea?
După câte ai îndurat, n-o să te mai sperie nimic.
Pentru oamenii ca noi, doar muzica există.
Și doar muzica ne salvează.
Ți-am aprins o lumânare.
- Ești gata? - Da.
Frica nu există.
Pentru oamenii ca noi, doar muzica există.
M-ai căutat?
Nu sunt sigură că poate.
Nu… E prea târziu!
Dar e încă slăbită.
Am semnat un contract.
Punct!
Tu ești prietena ei.
Du-te la ea și fă-ți datoria!
Spune-i că e totul în regulă!
Ai înțeles?
E totul în regulă! Atât!
Gata. Cinci minute.
Gianna!
Dacă nu ieși seara
Îți faci un sendviș Cât te uiți la televizor
Și tu?
Adormi alături de cineva
Pe care nu-l mai recunoști în zori
Și tu?
Bravo!
Să te sun sau nu?
Mi-am pierdut toată nădejdea
Să te sun sau nu?
Cine știe cine va câștiga?
Iubirea noastră E ca o cameră de gazare
E un palat care arde în oraș
Iubirea noastră E ca o lamă ascuțită
E o scenă Derulată cu încetinitorul
Iubirea noastră E o bombă într-un hotel
Iubirea noastră E o fentă în ring
E o flacără care explodează în cer
Iubirea noastră E o înghețată otrăvită
GIANNA, CÂȘTIGĂTOARE LA FESTIVALBAR
GIANNA, DEASUPRA TUTUROR DOUĂ DISCURI DE AUR
GIANNA NANNINI A RENĂSCUT ȘI LANSEAZĂ NUMAI HITURI
Gianna!
Tata?
Tată.
Gianna…
Te vei întoarce fiindcă
Să ne pierdem unul pe altul E imposibil
Noi suntem o curgere de nori
În care visurile înoată
Mai știi…
când nu voiam să ne treci numele pe albumul tău
fiindcă îmi era rușine?
Dacă nu erai tu, numele nostru…
nu mai valora nimic.
Viața mea
Ține-mă bine ca să mai pot trăi
Parcă mă scufund Într-o mare de lacrimi
Povestea asta vorbește despre noi
Te vei întoarce
Și va fi o zi minunată
Un paradis acrobatic
Îmbrățișarea noastră cu lumea
Am greșit de multe ori în viață, Gianna.
Dar un lucru am făcut bine.
Pe tine.
Tu ești capodopera mea.
În podgorie, acolo!
Mă întorc unde a început totul
Voi stinge luminile Iar tu vei dispărea
Numai câteva clipe
Dincolo de ceață
Dincolo de furtună
E o noapte lungă și senină
Se va sfârși
Dar tandrețea
E cea care ne sperie
Ești în sufletul meu
Și acolo vei rămâne mereu
Ești pretutindeni în mine Te simt coborând
Între respirații și bătăi ale inimii
Ești în sufletul meu
În acest spațiu lipsit de apărare
Totul începe cu tine Nu există explicație
Suntem trup și răsuflare
Strop cu strop
Unul lângă altul
„EXISTĂ MEREU O ALTERNATIVĂ.
MOARTEA E OBLIGATORIE, DAR VÂRSTA E OPȚIONALĂ.”
FRUMOASA REBELĂ
Sunt un foc de artificii Câțiva giga de memorie
Un angrenaj care a luat-o razna O nouă traiectorie
Morala poveștii e Că există mereu o alternativă
Moartea e obligatorie Dar vârsta e opțională
În 1983
M-am născut fără gen
În 1983
Sunt victimă și călău
Sunt lumină și apoi întuneric
FĂRĂ TESTE NUCLEARE
Doar stăm și ne holbăm
Dar uneori Sfârșitul e abia începutul
Mai există mereu o rundă Mereu rock'n-roll
E spectacolul nostru
Respectă șirul din ziua judecății
Uneori, e sfârșitul Dar tu ești începutul
Mai există mereu o rundă Zece mii de wați
E spectacolul nostru
Fiecare zi, o picătură de otravă
Am devenit deja imuni
Câte vipere pe stradă
Cine s-ar fi gândit?
Fiecare zi, o picătură de otravă
În 1983
M-am născut fără gen
În 1983
Sunt victimă și călău
În 1983
Sunt lumină și apoi întuneric
Sunt un foc de artificii Câțiva giga de memorie
Un angrenaj care a luat-o razna O nouă traiectorie
Morala poveștii e Că există mereu o alternativă
Moartea e obligatorie Dar vârsta e opțională
„…ȘI NU MI-AM ÎNCHIPUIT TOTUL.” GIANNA NANNINI
Subtitrarea: Elena Băncilă