Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Розкажи, де ти себе бачиш через десять років?
Я співаю на сцені.
А що для тебе щастя?
ЗА КНИГОЮ «МОЄ ДОВБАНЕ ДІЛО» ДЖАННИ НАННІНІ
Ну…
ФІЛЬМ ЧИНЦІЇ Т. ТОРРІНІ
Це кімната з піаніно, келихом вина і…
І мотоцикл під будинком.
Який твій найбільший страх?
Це моя вина.
Збожеволіти.
А зараз новини у сфері розваг.
Фестиваль італійської пісні
вчора завершився перемогою Доменіко Модуньйо та Джонні Дореллі.
Їхня пісня «В блакиті, фарбованій синім» підкорила…
…мільйонером…
Поглянь, що тобі татусь купив.
Подобається?
Ні.
Дякую, сонечко.
А вона все співає, ага?
Джанно!
Ти куди? Зараз нікого на кортах нема.
А я туди й не йду. Я йду продати це.
Продати? Ти з глузду з'їхала?
Вона моя чи ні? Хочу продати й продам.
Хочеш, щоб я продовжувала грати в турнірах,
купиш іншу.
Ну, ти хоч поясни.
Щоб заплатити за уроки співу. Вчителька каже, що збиваюся з ритму.
Джанно, з тобою все гаразд?
Ти де була?
У В'яреджо, на конкурсі талантів.
Помовч, Джанно.
Алессандро, іди спати.
-Негайно. -От облом…
Джованно, ти теж. Я з нею розберуся.
Знімай мініспідницю.
-Нащо? -Знімай!
Ця вся історія зі співами має припинитися.
А вона тільки почалася.
Я завжди тобі казав.
Що? Що я виросту поганню? Як та, яку ти цілував у машині?
-Стиш голос! -Я тебе бачила.
Мамі не скажу.
Але ти дозволиш мені працювати в пекарні влітку.
-У пекарні? -На повну ставку.
-А після школи я поїду в Мілан. -І що ж ти там робитимеш?
Думаєш, станеш наступним Клаудіо Вілля? Чи Міною?
Я Джанна, тату.
Цього більш ніж достатньо.
За містом
У барі…
«Дорогі батьки, ви ж знаєте, я терпіти не можу сліз і прощань.
Якщо я хочу щось зробити, я це зроблю».
Один лиш погляд І це вже не мій дім
Всередині вирує щось Що мені вже не спинити
«Я за вами не сумуватиму. Відтепер спиратимусь лише на себе».
За світлі очі хлопців Ми змагалися
Минулого літа, ніби життя тому
Рюкзаки за плечима Вогонь на вулицях
Чорно-біла кров
-Було весело, правда? -Дай поправлю краватку…
Додому отак не йди.
-Попрощаємося тут? -Дякую. Бувай.
-Бувай. -Бувай.
Заснув, ага?
-Що мені робити? -Чекай. Я розберуся.
Альберто, прокидайся, милий. До роботи.
-Зараз. -Попроси в нього чисту постіль.
-Йду. -Бо тут тобі лобкових вошей подарують.
-Бувай! -Бувай!
Дженіс.
ДЖОПЛІН ДЖЕНІС КОНЦЕРТ
Так! Я близько! Давай! Ти зможеш!
Ми й досі там
Серед безладу
Надія згадує
І раптом я
Прощавай
Добрий вечір. Подруга каже, що ти гарно співаєш.
Привіт.
-Це через тебе скрипіло ліжко? -Так. Це єдине, що я вмію.
-Я Тіна. -Джанна.
-Роміна. -Джанна.
У вас перерва?
-Хочете печива «Річчареллі»? -Звісно.
Мій тато робить їх у Сієні.
Вони смачні.
Дякую.
То як воно?
Ну, з чистими не так вже й погано.
З іншими теж. Тільки смердить.
-А оргазми отримуєте? -Звісно. Як заплатять.
Точно.
-Ти ж не відома? -Якби ж то.
Бачиш? Я ж казала.
Чорт, а співаєш, наче тебе знає весь світ.
-Тобто? -Це твоя доля, розумієш?
Ну, не знаю. Спершу треба пройти прослуховування.
Якщо пройду, то ти права.
А не пройду — правий батько.
Але для репетицій мені дуже піаніно треба.
Попрацюю з вами і куплю.
-Ласкаво просимо. -Ага.
Джанно!
Прокидайся!
-Ну ж бо, прокидайся! -Агов…
Ти як зайшла?
Кімнати різні, а ключ один.
То я спала з відчиненими дверима?
Тут ніхто нічого не краде.
-А як у когось стояк, то є ми. -Це правда.
Вставай. Маю ідею щодо твого піаніно.
Зараз?
Так. Одягайся. Чекатиму внизу.
Як називається пісня, яку ти співала?
«Прощавай».
Для когось конкретного написала?
Це про моє перше кохання. Він кинув мене заради іншої.
От я і вирішила: «Досить. Відтепер я завжди йтиму перша».
Таке заздалегідь не вирішують.
Чого? Заздалегідь можна вирішити будь-що.
-Зачекай. Спершу маю її заспокоїти. -Це хто?
Вона мені як мати.
Знайшла мене на вулиці. Я була тринадцятирічна і обдовбана.
Вона завжди дбала про мене. Але зараз вона розлючена.
Чого?
Бо я наркоманка і повія.
-Нема чим хизуватися, ага? -Ну…
Ти їй сподобаєшся. Вона з Флоренції.
Сумніваюся. Флоренція і Сієна — як кішка з собакою.
Привіт, ма.
Що треба?
-Як ти? -Як я?
А не видно?
А вона хто?
Подружка.
Зробиш мені послугу, для неї?
-Якщо тобі потрібні гроші, то ні. -Ні, клянуся. Це не про гроші.
Ну, звісно. Ти ж сама заробляєш. І видно, на що витрачаєш.
Слухай, я зайнята. Кажи, що хотіла…
Їй треба піаніно.
Ось.
Тільки потім обов'язково лиши все, як було, бо…
-Я пішла. Маю працювати. -Дякую.
Уява
Місце, де я можу бути собою
Уява
Де живуть почуття та розчарування
Вірити
А тоді сумніватися
І після всього сказаного і зробленого Обирати себе
Джанно!
-Це що? -Мій талісман.
Це сіль.
Не треба. Вона ж твоя.
-Повернеш ввечері. -Дякую.
Хай щастить.
-Дякую. -Роздай їм там.
-Роздай! -Роздам.
Роздай!
Нанніні, Джанна,
народилася 14 червня 1954 року в Сієні.
У Сієні люблять коней.
Є таке. Але в мене на них алергія.
Всюди це з собою ношу, тож…
У тебе гарне обличчя. А ще в тебе гарний голос.
Ми послухали твої касети.
Дякую.
Бачу, ти отримала класичну освіту.
Консерваторія. Вокал і піаніно.
-Хочеш бути авторкою-виконавицею? -Так. Звісно.
Треба виправити цей безлад.
Ні, тільки не волосся, вибачте…
Приміряй.
З оцим.
Нарешті. Тепер ти справжня красуня.
Співачка — це не лише її голос.
Вибачте, та я у цьому не співатиму.
У мене є пісня «Смерть від самочинного аборту».
Забудь про свої пісні. Відтепер тобі їх знаходитимемо ми.
-Що? -Так…
Уява
Місце, де я можу бути собою
Уява
Прийшли. Давай, любчику, заходь.
Де живуть почуття та розчарування
Чорт, сіль… От срака!
Вірити
А потім сумніватися
Тіно!
І після всього сказаного і зробленого Обирати себе
Тепер, коли ти йдеш
І лишаєш мене все менше на самоті
Тепер, коли тебе нема
Музика зміниться
Буде інша правда Для тих, хто продовжуватиме жити
Тих, хто прийде і побачить От побачиш, вони житимуть
Тепер, коли ти йдеш
Я кинула курити
І вже не ображаюся
На всі ті речі
Що завжди хотіла тобі сказати
А спочатку був сніг
Це була не моя провина
Ми були на самому краєчку світу
Ти зісковзнула прямо вниз
А я стрибнула за тобою
Бо продала себе Богові
Тільки б не бути далеко від тебе
У такий жорстокий день
Тепер, коли ти йдеш
Без жодної причини
Це звичайнісіньке непорозуміння
Гаразд, ось і музика
І, можливо, в деяких нотах вона лишиться
Ми спізнюємося, до речі.
Вибачте, що змусила чекати.
-Квитки взяла? -Так.
Коліна згинай. Молодець, Джанно. Забудь ти про ті пісні, лише поглянь!
ДЖОПЛІН ДЖЕНІС КОНЦЕРТ
Джанно?
Завтра повернемося. Мені треба на співи.
Оце ти дивачка.
Ну тобто…
Піаніно у ванній. Граєш вісьмома пальцями.
Я втратила їх на полі бою.
-Ось. Вони готові? -Дякую. Так.
Ні!
Добре, та хотів би знати, чому ти вранці не відповідала…
«ОПЕРЕТА»
Юною дівчиною…
О! Восьмипала, як справи?
Ти хто такий?
Два дні як познайомились. В тебе.
Вибач, пам'ять дірява.
Сексу не було, клянуся.
Шкода. Та це завжди можна виправити.
Гаразд. Мені пора. Бувай, Хтось.
Гей! Мене звуть Марк.
Ні, мені більше Хтось подобається. Бувай, Хтось!
-Бувай! -Бувай.
Три сукні.
Два греки.
Два капелюшки.
-Привіт! -Чотири корсети.
Кажуть, ви музикантів шукаєте.
-Як тебе звати? -Джанна.
-В клубах раніше грала? -Звісно.
Ти з Тоскани. Флоренція?
Можна без образ?
Та жартую, я з Сієни.
Працювати доведеться до третьої.
-А я до третьої і не лягаю. -Гаразд. Показуй, на що здатна.
Зіграю одну з моїх. Я авторка-виконавиця.
Твоя кімната повна квітів
Стоп. Не піде. Передавай привіт Сієні.
Якщо місто запалає
Я побіжу, я побіжу, я побіжу до тебе
Я підпалю себе, щоб побачити тебе знову
Якщо місто запалає
Знаю, ти шукатимеш мене
Байдуже, що ми розійшлися
Для тебе досі існую лише я
Для тебе
Браво!
Можна два пива?
Дякую.
Ти була чудова. Ходімо кудись.
-Було б чудово, якби… -Ні, дякую. Перепрошую!
Колись я жила життям мільйонера
Тринькала гроші і горя не знала
Розважала друзів Купувала контрабандний алкоголь
-Шампанське і вино… -Досить, Джанно!
Поясни, де ти вчора шавалалася.
Вдома, хворіла.
Наступного разу попереджай або вижену.
-Гаразд. А зараз співатиму. -Давай.
Цю пісню написала я.
«Смерть від самочинного аборту».
Твоя кімната повна квітів
І два ножі
Свідки ритуалу У якого немає господарів
Ритуал, єдиний порятунок
Від позбавлення свободи
Від зламаної волі
На землі в калюжі крові
Досить! Ми зрозуміли! Давай, вали додому!
Вона перемогла в своїй війні
Час додому, люба!
Годі вже!
Годі!
Ага… Красно дякуємо!
Давай. Забирайся звідси і більше не повертайся!
Слухаю?
Тату… це я, Джанна.
Котра зараз?
Я в Мілані. Усе гаразд.
Як у вас справи?
Алло?
І?
Катя?
Що?
Джанно…
Привіт.
Якщо потрібне піаніно, заходь.
Мені потрібне не піаніно, а прослуховування.
Я надіслала касету, та вони ще не відповіли.
Боже, ти так схудла. Ти тепер теж наркоманка?
Ні.
Я домовлюся про зустріч, гаразд? Я з усім розберуся. Не хвилюйся.
Ходи сюди. Іди краще пограй. Пограй на піаніно, Джанно. Давай.
Дивлюся на тебе, і ти знаєш
У мене зустріч з Марою Майонкі.
Звісно, та спершу дівчина. Сідайте. Я вас покличу.
-Добре. -Дякую.
-Тобі це теж не подобається? -Ні, взагалі!
Принеси мені пристойний текст! Принаймні пристойний!
А вона завжди така?
Примадонна
Можеш не повертатися. Іди.
Я не знаю, я не знаю, я не знаю Я не знаю…
-Хто наступний? -Дівчина з Сієни, про яку я тобі казала.
-Подруга подруги моєї сестри, яка… -Плювати мені, чия вона там подруга.
Якщо облажається, піде додому, як інші.
Давай, хутко. Ходімо.
І що ти мені тут принесла? Одну зі своїх пісень?
Так. «Смерть від самочинного аборту».
Веселенька, значить.
Де взяти сміливість жити далі
Дарувати життя
Серед руїн
Якщо люди нас більше не чують
Може, рай подарують
Таким жінкам, як вона
Яка так вирішила
Серед цих руїн
Я шукаю інший шлях
Та я зайшла вже занадто далеко
І щось палає у мені Всередині, всередині
Розриває мені душу
Що сталося Що мені лишилося
Що мені грати
Розгублені крики
Її покусані руки
Це я так погано співала, що ти розплакалась?
Що в тебе тут, дідько?
Раз, два, три…
Брати Італії, Італія прокинулася від сну
І шолом Сципіона…
Джанно, ти чуєш, який тут через тебе хаос?
Збиваєшся, і всі повторюють за тобою.
Не навчишся, в хорі не співатимеш.
Ну ж бо. Іди додому.
Бувайте, вчителько.
Люди, піднімемо келих за перший альбом Джанни!
Круто, Джанно!
Браво.
Вітаємо!
Будьмо!
-Браво! -Молодець!
Дякую.
Моя фантазія шириться
Охоплюючи його реальність
І це, певно, розповість його історію
Про його турботи Про те, що він шукає зараз
Та де ж була я Де була я, де була я
Сірі постаті з минулого…
Скуштуй, це я принесла.
Його робить фермер із Сієни.
У нас теж роблять гарне вино.
Правда? А звідки ти?
З Апулії.
Апулія? З Барі?
Гей! Можна без образ?
Я з Салентини. З міста Лечче.
А він брав мене натомість за руки
Що у тебе, що у тебе, що у тебе
Це збільшує приплив крові до скронь.
От головний біль і мине.
Що відчуваєш?
Мурашки по шкірі.
А ти вправна.
Ага. Астма, синусит і мігрені з самого дитинства.
Чорний пояс з головного болю.
А що ти робиш тут, у Мілані?
Я співачка… Чи щось таке.
А ти?
Хейрстайліст.
Шо?
Перукарка, типу.
А, вибач.
Не знаю, чи це…
через косяк, що ми скурили, чи через твій масаж,
але мені вже краще.
Наскільки ти божевільна?
Зватиму тебе Одинадцять.
Чому?
Бо вперше я побачила тебе 11 квітня.
Кохайся зі мною…
Кохайся зі мною.
Перехопи мій подих.
Джанно!
Йду!
Джанно!
-Джанно! -Іду!
Ходи!
-Ходімо! -Алессандро.
Не чіпай мопед, коли тата немає.
Нехай. Він розбирається більше, ніж ми всі разом.
Швидше. Ми спізнюємося на турнір.
Здобудь там перемогу!
Тринадцять років, тринадцять років
Повітря навколо, наче свинець
Пригадую своє обличчя, втоплене у долоні
Обірвані речення Сотня виправдань, учителю
Щоб прибрати твої руки від мене Злодію
Це наш секрет…
Моїх підліткових років
Ти робиш мені приємно… Ні!
Годі
Що лишається мені
Коли свідомість розвиднюється
Можна номер 11?
-Одинадцять. -Сподіваймося на краще.
Тримай.
Дякую.
Це знущання. Ти записала два альбоми. І не маєш співати в таких місцях.
Але співала ти чудово.
Ага. Площа прямо вибухнула оплесками.
-Ти куди? -На прогулянку. Треба подихати.
Але ж там темно. Вертайся.
Йди спати.
А мені треба побути самій, бляха.
Одинадцять!
Номер одинадцять! У кого номер одинадцять?
-Браво. -Браво!
«Мої думки», чотирнадцяте місце.
«Напиши перед сном», п'ятнадцяте.
Джанна Нанніні на шістнадцятому, остання. Дідько!
Сядь, від тебе голова крутиться.
Знаєш, чому я остання? Бо мене ніде немає.
Я перевірила усі магазини в Мілані. Ніде немає!
Бо ти не продаєшся.
Мені треба час.
Скільки ще треба довбаного часу?
-На твої платівки всім плювати. -Бо реклама відстійна. Ви відстійні!
Заспокойся вже.
З мене досить.
Хочеш мене позбутися?
Кажи! Ти хочеш мене позбутися?
Справа не лише в мені.
Не лише в тобі?
В дупу тебе. Обидвох вас в дупу.
Браво. Біжи додому і поплач.
-Заспівай гірку пісеньку! -А нащо мені тут терпіти образи?
Джанно, рок зараз в топі.
Музика — твоя зброя. То й використовуй її для бою.
І от я плекаю свою самотність
У кожного з нас є тіло
Яке знає, чого хоче Чого хоче, чого хоче, чого хоче
Кохайся зі мною
Дужче, дужче, наче це Америка
Кохайся зі мною
Дужче, дужче, тепер я — Америка
Коли їдеш зі швидкістю 300 км/год, у тебе немає часу на роздуми.
Їхати треба дупою!
Адже дупою відчуваєш вібрації.
Лише три речі мають допомогти тобі на повороті:
твоя дупа, твоя воля і твоє серце.
Відчувай. Не думай. Відчувай, і, може, переможеш.
Це правда.
Ти і твої перегони.
Твій брат у «Формулі-Абарт». Якщо пощастить, перейде в «Формулу-2».
Мовчи, тату. Наврочиш. Не патякай.
Молодець.
А в тебе що?
-За місяць вийде нова платівка. -Справді?
-Ага. -А коли ми зможемо її послухати?
Зараз принесу.
Продемонструй інтерес. Корона не спаде.
Мама права. Вона доросла, живе своїм життям.
-Я ж нічого не сказав. -Отож-бо.
Отакий у неї конверт.
Гарний.
Покажи, Джованно.
А що вона тримає?
-Оце ти скажена. -Чого смієшся?
То хіба не ракета?
Яка ракета? Придивися.
Це вібратор.
Вібратор?
На статуї Свободи?
Не смійся!
Мого імені на цій вульгарщині не буде.
-Це ж лише платівка, тату. -Замовкни.
-Даніло… -Не втручайся.
Джанно, хай це приберуть, інакше це зроблю я.
І як же?
Я знайду спосіб!
А я це для таких як ти і зробила.
Тобто як це, таких як я?
Благопристойних провінціалів.
Сама видимість, а душі — нуль.
Хтозна, що мені з вами робити.
Джанно.
Не хочеш мати з нами нічого спільного,
то забирайся геть.
Вертайся в Мілан!
Йди!
Іди в дупу.
-Вібратор — це так по-сучасному… -Джованно!
Джанно!
Якщо поїдеш, то щоб ноги твоєї тут більше не було.
Роблю, що хочу.
Я шукатиму Я завжди казала собі, що шукатиму
Ти знайдеш Вони завжди казали мені: «ти знайдеш»
Вона молодець.
Ще й яка.
І от я плекаю свою самотність
У кожного з нас є тіло Яке знає, чого хоче
Боже мій…
Змусь мене мріяти
Вона кусає губу І ти відчуваєш Америку
Змусь мене літати
Він простягає руку І торкається Америки
Кохайся зі мною
Дужче, дужче, наче це Америка
Кохайся зі мною
Дужче, дужче, тепер я — Америка
ПЕРУКАР
МОЇЙ 11
Це тобі.
Твої слова теж там є.
Ти так з усіма робиш?
Зникаєш, тоді з'являєшся, ага?
З'являюся я лише перед тобою. З іншими лише зникаю.
Байдуже. Сьогодні я не можу.
Давай завтра, як хочеш.
Завтра я їду до Німеччини.
Кохайся зі мною.
Ми Каліфорнія
Ми свобода
Стиснуті кулаки в наших кишенях
Кров, реальність
Ми Каліфорнія
Ми свобода
Ми дивимося на неї І вона досі здається нам
Здається нам раєм
Браво!
Тримай.
-Дякую, Джанно. -Бувай, дякую.
Чого прийшов?
Приніс тобі маленький сюрприз.
Одна мені.
І одна тобі.
Який сьогодні день?
Шістнадцяте. А що?
Шістнадцяте.
Зватиму тебе Шістнадцять.
-Хіба я більше не Хтось? -Ні. Сьогодні ти Шістнадцять.
Я ще мала Одинадцять, та хтозна, де вона поділась.
Джанно! Вони хочуть, щоб ти в Кельні в телешоу знялася. Що їм сказати?
Так!
Хочеш бути знаменитою? То маєш знати своє місце.
Навіть якщо це найвідоміше німецьке шоу.
Танцюристів не треба. Співатиму лише зі своєю групою.
Цей німецький телеканал такий же важливий, як RAI в Італії.
Хай цей німецький RAI, режисер і танцюристи ідуть в дупу.
Якщо не вийдеш на сцену, до Мілана за свої вертатимешся.
Ходімо!
Дідько.
Він вже поїхав.
Ти поводилась з ним як з лайном.
Фотографом, що знімав Пола Маккартні.
Зайняла друге місце на «Фестивальбарі» і думаєш, що зірка?
Відкрию тобі таємницю, Джанно.
Перемагає тільки перше місце. А на друге всім начхати.
Вибач, я запізнилася. Вибач.
Замовкни. Знаєш, скількох я вже таких бачила?
Вони вистрілюють, а тоді згорають.
Та це вже не моя справа.
Я йду з «Рікорді».
А ти тепер по вуха в лайні.
Геть звідси!
Геть звідси, кажу!
Від Шістнадцять до Одинадцять.
Нащо приїжджала?
Бо біль обов'язковий.
А страждання — ні.
Казала, подзвониш, і не подзвонила.
Неправда. Один раз дзвонила.
Ти завжди зайнята.
Знайшла он гарну білявку.
Пішла ти. Ти теж гарна, хоча цього й не знаєш.
Бо не шукала б відваги в цьому лайні.
Та я повна відваги.
Та ну? Поглянь на себе!
Ні!
Вибачте, пані Майонкі більше з нами не працює.
Саме так.
Джанно, що таке?
Дай номер Девіда Роджера Кранца.
-Не знаю, чи зможу. Він VIP. -Так, я знаю.
Начхати. Мара пішла. Мені треба номер Кранца.
Не даси, то я сама візьму.
Усі кажуть, що він мені підходить!
Ні, зачекай. Джанно.
Джанно, облиш! Ні! Джанно, ти втягнеш мене в халепу.
Якщо питатимуть, скажи, що я погрожувала тобі ножем.
Тепла кров, крутий парфум Медальйони під футболкою
Марлон Брандо Це питання танго
Медальйони під футболкою
Це про мене?
Так. Але сильно не пишайся.
Зніми слухавку. Скажи, що я ще не народилася.
Не народилася? Гаразд.
Слухаю?
Тут, та каже, що ще не народилася.
Це той менеджер, який змусив тебе чекати місяць.
Каже, що владнає все з народженням.
Алло?
Так. Гаразд. Дякую.
Похапцем викурені цигарки
Очі, що нишпорять у декольте
Бачиш, навіть Орнелла оніміла Вона закрила рот лише для тебе
Поки ти змінюєш машини Змінюєш двигун
Латинський коханець Латинський коханець
Досить.
Маємо створити тобі європейське звучання.
Дай подумати…
Можливо, я знаю одну людину.
-Конні Планк. В Німеччині. -То ми працюватимемо разом?
Ти хіба не цього хотіла?
А що сказати «Рікорді»?
Що ти сама продюсуватимеш новий альбом.
Писатимеш власну музику,
а вони хай підключаються, коли настане час для дистрибуції.
Круто!
Є одна проблема.
Потрібні гроші на запис.
Можна позичити частину у них.
Але якщо платівка не продасться, доведеться з ними розплачуватися.
Готова?
Гаразд, пане Кранц.
Зви мене Роджер Девід.
КЕЛЬН
Глянь на нього. Підкинемо?
Давай.
-Кельн? -Так, Кельн. Залазь.
-Дякую! -Привіт.
Ненавиджу танки, форму, гвинтівки і все таке.
І не кажи!
Я просто хотів грати в хокей,
але у Варшаві не можна грати в хокей, якщо не служив.
Тож я втік.
Ви музиканти?
Так. Їдемо записувати платівку.
-Конні, ти де? Ми приїхали! -Джанно!
Ти ж Кріста?
Привіт!
Вітаю!
-Стефан? Я Джанна. -Ага.
-Заходьте. -Привіт. Ходімо.
Ти маєш віднайти свій рок.
У кожної країни є власний рок.
А ти італійка.
Інструменти Мауро Пагані середземноморські.
Тому я його тут хотів. Щоб він усе заразив собою.
Заразив усе. Дозволь заразити і себе.
Дай себе заразити, Джанно.
Та не втрачай свою ідентичність.
Разом ми зможемо створити новий синтетичний «краут» метро-рок.
Пісні, які ти мені прислала, гарні,
але їх треба розібрати на частини.
І відбудувати.
Народитися знову…
краще, ніж просто народитися.
Похапцем викурені цигарки Очі, що нишпорять у декольте
Бачиш, навіть Орнелла…
Рецепт із самої Сієни! З томатним соусом, а не кетчупом.
Поки ти змінюєш машини Змінюєш двигун
Латинський коханець
Латинський коханець…
Смачно!
Зі своїми фото
Зі своїми трюками
Ти сидиш на краю ночі
Зі своїми малюнками Зі своїми химерними історіями
Ти сидиш на краю ночі
Красунечко, красунечко Не сиди так довго одна на сонці
Латинський коханець
Я «Коханця» на пам'ять знаю.
Але однієї пісні для платівки недостатньо.
Час збігає.
Ми з Конні гарно працюємо. Дай дихнути!
Але платить не Конні.
Кожен день тут коштує грошей, купу грошей!
Не хочеш, щоб я бубнів, то закінчуй вже цю кляту платівку.
Я тобі даю ще тиждень.
І це все.
Або можна попросити у «Рікорді» ще грошей.
Та цього разу підеш ти.
Час збігає.
Ти… Ти дивишся на мене
Ти дивишся на мене Ти любиш мріяти
-Ти бачив… -Це що?
-А ти звідки взявся? -Прийшов пофотографувати.
Не треба було приходити. Ти тут зайвий.
-Ти дзвонила. -Ні. Я такого не пам'ятаю!
-Може п'яна була. -Може. А тепер твереза.
-Ти тут зайвий. -Нащо ти це робиш?
Бо я сама вирішую, з ким проводити час.
Усім начхати на твої рішення.
Ти тепер робиш лише те, що тобі кажуть.
Тільки те, що тобі кажуть.
Що сталося?
Нічого. Нічого не сталося.
Не правда.
Якщо ти не можеш викласти свої почуття в музику,
то що ми тут взагалі робимо?
Павел скоро їде.
Я завтра їду.
Я лише хотів…
подякувати всім, ви були мені наче сім'я.
Бідний Стефане…
Шкода.
-Куди подасися? -Мені вчора наснилися бики.
Я їду в Іспанію.
-В Іспанію? Ого. -Круто!
Мені треба в студію. Є ідея.
Ти, який дивиться на мене Ти побачив биків уві сні і покинув Мадрид
Дивися мені в очі і говори про русалок І обмани твоїх мрій
Ти, хлопець з Європи
Ти ніколи не збиваєшся зі шляху
Ти, який кохається несамовито Ти завжди знаходиш попутки
Щоб рухатися далі
Ти мандруєш з бентежним вітром Ти майже схожий на поета
Серед твоїх бульварів
Ти, хлопець з Європи
Всюди носиш свою вдачу
Ти, який всіх зустрічає випадково
Ти не повернешся до Варшави Щоб не стати солдатом
Браво! Дуже добре.
Я зараз повернуся.
Що тобі треба?
Я набралася сміливості.
І більше не нюхаю кокаїн. Але ти зникла.
Я зникла?
Джанно, тебе ніколи немає. Ніколи.
Я не хочу тебе.
Я хочу, щоб ти знайшла себе.
Розумієш?
І що ж мені робити?
Я не знаю.
Вже не знаю.
Та я не рішення.
Як тобі?
Гей! Я питаю, як тобі?
Тобі ж насрати на мою музику.
-Ні, це неправда. -Ага…
Ану заспівай «Коханця».
Дідько, а це ж я тобі написала.
Це не…
Замовкни! Засранець. Закрий вікно. Я відчуваю запах газу.
Закрити вікно? Я курю, а на вулиці спека.
Однак всі колись помремо.
Що ти в біса робиш? Дивися на дорогу!
Ніколи не йди на компроміси. Ти все, що у тебе є.
На деякий час вистачить.
Оце і все?
Ніколи не йди на компроміси.
Ти все, що в тебе є.
Ніколи не йди на компроміси. Ти все, що у тебе є.
Треба робити більше попси.
Ходити на шоу до Майка Бонджорно, Піппо Баудо.
Треба інакше одягатися.
Жодних шкіряних штанів і «краут»-зачісок.
В Італії це не катить. Жінки грають поп.
-Але я не така. -Навчишся.
Ніколи не йди на компроміси. Ти все, що в тебе є.
Якщо в Німеччині ти продаєш 250 000 платівок,
то в Італії серед своїх треба продати мільйон.
Напиши мені хіт, що візьме Італію штурмом.
Один хіт, Джанно. Або всі розходимося по домівках.
Один.
Один хіт.
Ніколи не йди на компроміси.
Один хіт.
З'являться якісь ідеї, записуй сюди.
Стінґ написав цілий альбом, поки хворів.
Я вже забронював студію.
Ми не дамо нещасному випадку нас зупинити.
Чекай!
Відчуваєш запах?
Який?
Запах газу. Все сильніше відчувається.
Я ніякого газу не відчуваю.
Напиши хіт.
Запам'ятай.
Один хіт.
Або всі розходимося.
Один хіт.
Ти спізнилася.
Ти спізнилася!
Ти мене почула?
Так, вибач.
Мені треба йти. Конні звільниться за десять хвилин.
Іди всередину, випий кави і приєднуйся до нього.
-Іди! -Так.
Ми готові?
Один, два…
Я чую голос Що тихо говорить глибоко в мені
З чорної безодні Він питає: «Чому?»
А тоді кричить усередині…
Гаразд, непогано. Давай спочатку?
Так, вибачте. Давайте спочатку.
Без проблем. Ще раз.
Так.
Гаразд. Один.
-Два… -Чекай, вибач… Так, поїхали.
Один, два…
Я чую голос Що тихо говорить глибоко в мені
Замкнений у безод…
Ні, вибачте…
Як будеш готова…
Спочатку.
Я відчуваю запах газу!
Я відчуваю запах газу.
Перевіримо.
Тут запах газу.
Відчуваєш?
Нічого не відчуваю. Жодного газу.
Давай спочатку. Вибач. Я готова.
-Впевнена? -Так.
Гаразд.
Джанно?
-Так. -Один…
Два, три…
Я чую голос Що тихо говорить глибоко в мені
Ні!
Це не ті слова.
Йди розберися, що там.
Йди, хутко.
Заспокойся.
Викинь морозиво, воно отруєне!
Воно отруєне, викинь!
Джанно?
З тобою все добре?
Джанно?
-Що таке? -Гей!
-Що? -Я його вбила.
Що ти вбила?
-Він мертвий. -Там нічого немає.
-Ні…
Може б ти поїхала в готель і трохи відпочила?
-Усе гаразд. -Поїдеш зі мною? Сексом займемося.
-Забери його. -Пішли, Стефане.
Ні?
Чому все наче сповільнене?
-Сядь. -Все сповільнене…
-Усе добре. -Чому вони сповільнені?
-Але чому? -Не зважай.
Все гаразд.
Все добре.
Усе наче сповільнене.
Що ти робиш? Що ти робиш, Джанно?
«Понеділок, 18 квітня, Джанна встала».
-Віддай. -«О 9:04 вона поснідала».
-«О 9:13 сіла за піаніно, о 10:00…» -Віддай!
-«Вона нічого не написала!» -Віддай!
«Іноді пропускає обід».
«О другій пополудні вона п'є пиво».
«Тоді їсть. Часто втомлена».
Джанно!
«Ми говорили, і Джанна сказала, що не хоче сім'ю»?
Віддай.
«Не хоче жодних уз. Може кохає Карлу»
-Що це, в біса, таке? Шпигуєш? -Нічого.
-Ти працюєш на Роджера. Геть! Козел! -Заспокойся.
-Відвали. Геть! -Якого біса? Заспокойся!
Відвали! Геть звідси!
Придумай хіт…
Ти спізнилася!
-Даю тобі ще тиждень. -Я йду з «Рікорді».
Відвали. Геть звідси!
-Джанно! -Роблю, що хочу.
-Один хіт. -Ти божевільна. Божевільна!
Або це кінець.
Божевільна.
Джанно?
Відкривай!
Джанно, це ми.
Марку?
-Відкрий, Джанно. -Марку.
-Відчини, будь ласка! -Марку… Марку!
-Відчини, будь ласка! -Марку.
-Джанно! -Марку.
-Прокинься, Марку. Марку, прокинься! -Відчини, будь ласка. Відчини.
-Марку! -Джанно!
Гей, Марку!
Марку.
Гей, Марку.
Марку, прокинься.
Допоможіть… Марку!
Марк не прокидається!
Марк не прокидається. Він не прокидається.
-Там нікого немає. -Ні, Марку. Марку.
Марку.
Прокинься! Допоможіть!
-Зараз. Вставай, Джанно. -Як це… Я маю знати…
-Ні… -Ну ж бо. Вставай.
Ми всі пов'язані. Дзвони Одинадцять, вона все знає.
Вона все знає. Подзвони Одинадцять. Марку.
-Вставай. -Марку, прокидайся.
-Джанно! -Я не можу.
Джанно…
Це моя провина…
-Усе добре. -Ми всі пов'язані.
Вони все бомблять.
Марку.
-Що робитимемо? -Треба відвезти її в лікарню.
Ти відьма.
Відчепись!
-Заспокойся. -Ні, облиш мене. Я не можу народитися.
Заспокойся, будь ласка. Зараз Роджер прийде.
Це моя провина…
Де ми?
У Німеччині.
Сієна ще є?
Тобто? А чому Сієни не має бути?
Вони все бомблять. Все бомблять.
Який сьогодні день?
Третє липня.
Третє?
Карла, Марк і я — це теж три.
Три.
Три на три буде дев'ять. Суперідеальне число.
Та Карла і я — це лише два.
А дев'ять плюс два буде одинадцять.
Одинадцять!
Карла — моя Одинадцять.
Вона Одинадцять.
Але я Джанна. Одиниця.
Джанна — одиниця.
А липень…
Липень — це сі…
Липень — це сім.
Додаємо сім, три і один…
Сім, три, один… одинадцять.
Одинадцять. Завжди. Одинадцять завжди повертається.
Не переживай.
Я про все подбаю.
Мій батько в Німеччині. А Марк тут? Марк?
Джанно…
Тату? Чому ти тут?
Люба. Мила моя дівчинка.
Поїхали додому.
Марк теж тут. Марк поїде зі мною.
Гей.
Ходімо.
-Полегеньку. -Гаразд.
Ходи.
Марку.
-Тату? -Що?
-Там кіт, прожени його! -Де?
-У мене астма. Я не можу дихати! -Ні.
-У мене астма, тату! -Джанно!
Прожени його!
-Джанно, люба. Джанно. -Тату.
Люба, тут немає кота. Нам треба в Мілан.
-У мене астма. Я помру. Прожени. -Я його прожену.
Поганий кіт, геть!
-Ні, тату, тут кіт! Прожени!! -Ні. Кота більше немає, Джанно!
Я роблю це заради тебе.
Розумієш?
Марку!
Марку…
Тату…
Джанно, годі. Джанно…
Не переживай, люба. Спокійно.
Заспіваєш татові пісню?
Я збиваюся.
Збивається вона…
Так… А якщо відкрию рота, в нього заповзуть мурахи.
Немає ніяких мурах, Джанно.
-Ні? -Ні.
А ти заспівай, тоді побачимо.
Співай! Шльондра!
Співай, стерво, видай мені хіт!
Співай!
-Співай! -Заспокойся.
Ти повернешся
Я знаю, ти повернешся
І коли ти
Будеш поруч
То побачиш все, що…
І вже не зможеш
Мене покинути
Марку.
Марку, це моя мама.
Вона казала про нього в авто.
Впусти мене, мамо.
-Джанно! -Впусти мене.
Що ти робиш?
Впусти мене. Я маю народитися!
-Народи мене. -Джанно!
-Джанночко… -Народи мене. Не бійся.
Джанно, вставай. Що ти робиш?
Народи мене знову, мамо.
Джанночко, люба…
-Татку… -Кажи, люба. Кажи.
Ти приніс прапор?
Авжеж! Я приніс прапор, правда ж?
-Загорнеш мене в прапор? -Звісно. Я загорну тебе в прапор.
Загорни мене… Тату, чому ти плачеш, тату?
Мені просто щось потрапило в око.
Одинадцять.
Одинадцять…
Моя Одинадцять.
Ти моя Одинадцять.
Просто випий одненьку.
Ти ж знаєш, що він тобі зуби замовляє?
Як він може казати, що мене не існує?
Джанно, я ж тут.
Поглянь на мене.
Поцілуй мене.
Торкнися мене, Джанно, я тут.
Візьми.
Не чіпай це лайно.
Не роби цього.
Не роби цього, Джанно.
Не роби цього.
Я дав їй Ксерінакс. Його треба приймати щонайменше тиждень.
Це може бути психічний епізод галюцинаторного типу.
Можливо, їй доведеться звернутися до спеціалізованої клініки.
До божевільні?
Їх тепер так не називають.
А якщо я скажу, що вона приймала ЛСД?
Це щось змінить?
Якщо психотичний напад був спровокований,
вона може мати більше шансів на одужання.
Давайте так:
поспостерігаємо за нею кілька тижнів, а тоді вирішимо, що робити.
Я не хочу в божевільню.
Самі йдіть!
Ходи, Джанно.
Ти нікуди не підеш.
Можна я залишуся? Дозвольте їй допомогти.
Я не можу грати на піаніно!
Гей… Ну ж бо!
Якщо мої руки деформуються…
-Гей… -Мені холодно.
Приймімо гарячу ванну. Ти смердиш.
Мені холодно, мамусю.
Ось так…
Твоя шкіра — це моя шкіра
Вона більше не має кольору
Я кров у твоїй крові
Єдина душа
Твоя історія — це моя історія
Мої очі - твої
Мої години — твої
Доля, якої в тебе немає
Летить, летить, летить моя голова
Летить, летить, той, хто забере мене
Летить, летить, а ти забула про мене
Ти мене не знаєш Я щойно народилася
Тепер вже не важливо, хто я
Я схожа на краплю води
Дай мені пролитися над пустелею
Одна крапля, що переповнить
Море
Заражена Заражена
Нащо ти набрехала лікарю про ЛСД?
Щоб тобі допомогти.
Ти мене шукала.
Коли когось кохаєш, байдуже, скільки ви в розлуці.
Адже знаєш, вони всередині тебе.
Гадаю, у тебе там ціла армія.
Неправда!
Та якщо Марка не існує, з ким я сексом займалася?
Я не знаю.
Кажу ж, у тебе всередині армія.
Я навіть пісню йому написала.
-Правда? -Ага.
Яку?
«Латинський коханець».
Заспівай мені «Америку».
Ні.
Ні, заспівай. «Америку».
Я шукатиму Я завжди казала собі, що шукатиму
Сьогодні я сама з собою, і цього досить
Мене ніхто не бачить
Це ти мене на «Америку» надихнула, знаєш?
Марк не пам'ятав жодного слова з «Латинського коханця».
Жодного, кажу тобі.
Якось не дуже, коли пишеш комусь пісню,
а вони не пам'ятають тексту.
-Так не можна. -Гей…
НІКОЛИ НЕ ЙДИ НА КОМПРОМІС ТИ ВСЕ, ЩО В ТЕБЕ Є
Конні!
Привіт!
Роджер каже, що я готова. А що як я не зможу?
Що як запнуся? Чи якщо більше не зможу співати?
Що як голос не проріжеться?
Після того, що ти пережила, тобі вже нічого боятися.
Для таких, як ми, існує лише музика.
І лише музика нас рятує.
Я поставила тобі свічку.
-Готова? -Так.
Страху не існує.
Для таких, як ми, існує лише музика.
Ти мене шукала?
Не впевнена, що вона зможе.
Ні, вже надто пізно.
-Але вона все ще надто вразлива. -Ми підписали контракт. Крапка!
Ти її подруга.
То йди і будь для неї подругою.
Скажи їй, що все гаразд.
Зрозуміла?
Що все гаразд. Лише це.
Ми готові. П'ять хвилин.
Джанно!
Ти не виходиш гуляти ввечері
Натомість робиш собі бутерброд Перед телевізором
І ти теж?
Засинаєш з кимось
Кого вдень вже не впізнаєш
І ти теж?
Браво!
Дзвонити тобі чи ні? Дзвонити тобі чи ні?
Мій бойовий дух занепав
Подзвониш мені чи ні? Подзвониш мені чи ні?
Хтозна, хто переможе
Це кохання — наче газова камера
Наче будинок у вогні
Це кохання — наче гостре лезо
Наче уповільнена зйомка
Це кохання — наче бомба в готелі
Це кохання — наче фінт на рингу
Наче полум'я, що вибухає в небі
Це кохання — наче отруєне морозиво
«ФОТОРОМАНС» ДЖАННИ ПЕРЕМАГАЄ НА «ФЕСТИВАЛЬБАРІ»
ДЖАННА ПОНАД УСЕ ДВІ ЗОЛОТІ ПЛАТІВКИ ЗА «ФОТОРОМАНС»
ДЖАННА НАННІНІ ПЕРЕРОДЖУЄТЬСЯ І ВИПУСКАЄ ХІТ ЗА ХІТОМ
«ПРЕКРАСНИЙ І НЕМОЖЛИВИЙ», «ПАРФУМИ», «ЧОЛОВІКИ», «ГЕЙ, БІЛЯВКО», «СКАНДАЛ»
Джанно!
«РАДІО БАККАНО», «ЧАРІВНІ НОЧІ»
Джанно!
-Як тато? -Ну…
Татусю.
Джанно.
Ти повернешся, адже
Ми не можемо втратити одне одного
Ми — наче ріка з хмар
Де плавають мрії
Пам'ятаєш…
Як я не хотів, щоб наше прізвище було на твоїй платівці,
бо мені було соромно?
Якби не ти, тепер наше прізвище…
нічого б не вартувало.
Моє життя
Тримай мене міцно, щоб продовжувати жити
Це — наче пірнути у сльози
Ця історія, що розповідає про нас
Ти повернешся
І це буде чудовий день
Акробатичний рай
Наші обійми світові
Я в житті стільки разів помилявся, Джанно.
Але одне я зробив правильно.
Тебе.
Ти — мій шедевр.
Гей.
Туди! У виноградник.
Я повернулася до того, з чого починала
Я вимкну світло І ти зникнеш звідси
Хоча б мить
За туманом
Поза бурею
Буде довга і ясна ніч
Вона скінчиться
Але ніжність
Що так нас лякає
Ти в моїй душі
І я залишу тебе там назавжди
Ти в кожній частині мене Я відчуваю тебе
Між кожним подихом і серцебиттям
Ти в моїй душі
У цьому беззахисному просторі
Все починається з тебе Нам не потрібна причина
Ми — плоть і подих
Крапля за краплею
Пліч-о-пліч
«…ЗАВЖДИ Є АЛЬТЕРНАТИВА, СМЕРТЬ ОБОВ'ЯЗКОВА, А ОТ ВІК — НІ».
ПРЕКРАСНА БУНТАРКА
Я феєрверк Кілька гігабайтів пам'яті
Скажена шестерня Нова траєкторія
Суть цієї історії в тому Що завжди є альтернатива
Смерть обов'язкова А от вік — ні
Тисяча дев'ятсот вісімдесят третій
Я народилася без статі Тисяча дев'ятсот вісімдесят третій
Я жертва і кат Я світло, а потім темрява
НІ — ЯДЕРЦІ
Ми просто стоїмо й витріщаємося
Але іноді кінець Це лише початок
Завжди є ще один раунд Більше рок-н-ролу
Це наше шоу
Тримайся черги в судний день
Іноді це кінець Але ти — початок
Завжди є ще один раунд Десять тисяч ват
Це наше шоу
Щодня по краплі отрути
І ми вже до неї нечутливі
Стільки гадюк на вулиці
Хто б міг подумати
Щодня по краплі отрути
Тисяча дев'ятсот вісімдесят третій
Я народилася без статі
Тисяча дев'ятсот вісімдесят третій
Я жертва і кат
Тисяча дев'ятсот вісімдесят третій
Я світло, а потім темрява
Я феєрверк Кілька гігабайтів пам'яті
Скажена шестерня Нова траєкторія
Суть цієї історії в тому Що завжди є альтернатива
Смерть обов'язкова А от вік — ні
«…І НІЧОГО Я НЕ ВИГАДАЛА» ДЖАННА НАННІНІ
Переклад субтитрів: Бурштина Терещенко