Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hei! Vi går videre og snakker om Sean O'Casey - den irske dramatikeren.
Han var en av de første som skildret
arbeiderklassens erfaringer på Abby Theatre i Dublin.
Det var første gang noen ga stemme til dem som mangler status,
økonomisk støtte og økonomiske fordeler.
Han er personen som gjorde det mulig for dem...
-Vi sparer det til senere. -Jeg kan ikke vente så lenge.
Noen kan se oss.
-Mike og Sofie! Ta det rolig nå. -Unnskyld.
Har du ørepropper, Sofie? Har du ørepropper, Sofie? Ta dem ut, takk.
Den eneste dramatikeren som ville skildre arbeiderens erfaringer, er Sean O'Casey.
Vi skal se på hvordan han kan representerer de som lider økonomisk.
-Likte du det? -Du kan ikke forlate meg nå.
Det skal jeg ikke.
Gå i forveien, så kommer jeg etter.
Jeg skal bare løpe til nærbutikken. Vi er tomme for...du vet.
-Der. -Kan jeg ikke bli med deg?
Eksen min jobber der. Jeg vil ikke ha noe bråk. Gå foran. Det er veldig nær.
Ikke bruk lang tid. Og ikke snakk med henne.
Jeg mener det.
Hei! Ja, jeg har det bra. Jeg klarte å snike meg unna litt.
Jeg savner deg også.
Du vet hvordan mamma er. Om hun visste at jeg snakket med deg...
Jeg ringer tilbake.
-Jævla drittsekk! -Pyse!
-Det er den første overlevelsesregelen. -Hva? Dette er en ferievilla.
Du vet at det spøker her, ikke sant? Selv moren din vet det.
Hvorfor tror du at hun fikk stedet så billig?
-Hvordan er hun? -En sekser på galeskalaen akkurat nå.
Da er det er fortsatt tid, Cal.
Amen, bror.
Hva syns du...om maleriet?
-En overveldende følelse av frykt. -Jeg er enig.
-Er du? -Nei.
Det røde bak det svarte landskapet representerer håp som overvinner frykt.
Det handler også om at kjærligheten vinner over døden.
Kanskje et mikrokosmos av kvinners lidelse gjennom den nedarvede sexismen
næret i samfunnet i generasjoner av mannlig undertrykkelse.
Hvem vet? Kunst er subjektivt.
-Tok jeg feil? -Ja, du var ikke i nærheten.
Penselstrøkene er for dramatiske. Det er mer karikatur enn kunst.
-Hvor fikk du luften fra? -Det var vanskelig.
Mens du er her, kan du ikke stikke innom nærmeste lekebutikk?
Jeg kjøper litt gotisk eyeliner til deg på veien tilbake. Du har visst ikke mer.
-Tenk at søsteren din er her. -Mamma lot meg ikke dra uten henne.
Hun kan ikke drikke. Hva skal hun gjøre?
Hun er 16 år. Tror du en 16-åring fra London aldri har drukket?
-Lily virker faktisk ganske chill. -Gjør hun?
-Slutt å lete. Jeg har funnet ham. -Hvor i helvete har du vært?
-Hva gjorde du der? -Utforsket. Det er et fint nabolag.
Ja, men Polly fikk panikk.
-Søren. Hvor er hun? -Hun er der oppe, tror jeg.
-Andrea! -Mamma! Herregud.
Andrea Luca Carpenese, forsvinner du igjen, kveler jeg deg.
Ble han bortført av en pedofil? Han er 19 år gammel.
-Ja, men han har et babyansikt. -Mamma, da.
Nå som krisen er over, kan festen begynne.
Ja, her kan dere slappe av og glemme Hackney.
-Hva skjedde med den stakkars jenta? -Ja, hvor sykt er ikke det?
-Har de funnet liket? -Nei, Mike er fortsatt i sjokk.
-Vi er i et hjemsøkt hus for å slappe av. Nei, Carlo. Huset er ikke hjemsøkt.
Tenk at dere ikke er i England. Tenk at dere er i Karibia.
Villaen er her for at dere skal hvile og lære litt.
-Når kommer fru Bloomfield? -Kall henne Nancy. Hun kommer senere.
-Det var kø ut av Kensington. -Henger du med en kjendis?
-Hvordan er hun? -Arrogant, som alle andre kjendiser.
Nei, hun virket hyggelig på telefonen. Veldig beskjeden.
Yndlingsfilmen min er "Arrogance, The Hateful Tree."
-Er det ikke ironisk? -Hva skal det bety?
-Jeg må ta din andre mobil, Andrea. -Okay.
-Du er vel ikke sint for mobilen? -Kan jeg være sint på et sånt sted?
-Takk for at du ordnet alt, mamma. -Ingen årsak, Chichi.
Ta deg av jenta. Jeg tror ikke hun kommer overens med søsteren.
Rart at India tok henne med. Har du mobilen hennes?
-Hva er det som foregår her? -Jeg sa jeg ikke har sett "Fredag den 13."
Jason Voorhees, en av de mest ikoniske morderne.
Hun hevder å være seriemorderfan.
-Ekte seriemordere. -Sadist.
Du vet ikke hva en sadist er. Bruk de ordene du kan.
La oss gjøre dette til en minneverdig helg.
-Tenk at moren din kastet en sko på deg. -Hun er proff på det.
-Det var ganske sexy. -Kom igjen!
-Tenner du på det? -En fyrig eldre kvinne? Å ja.
Hva? Kom an, du får meg ikke til skamme meg mer.
Der er du, Lily. Jeg vet ikke om India sa det, men alle må levere inn mobilene.
Jeg har ingen. Jeg tror faktisk ikke på dem.
-Tror du ikke på mobiler? -Nei, spør India.
Det er bare en måte for myndighetene å spore oss på.
-Men du ser på Nancy-videoer på TikTok? -Jeg har TikTok. Jeg er ikke neandertaler.
-Hva ser du på? -Det er en mann der ute.
Det er bare gartneren. Huseieren sa at han ville være her.
-Hva skriver du? -Jeg tegner.
-Jeg visste ikke at du tegnet. -Er det noe mer, fru Carpanese?
Nei, jeg tror ikke det.
-Kall meg Polly. -Som du vil.
Hun er enda verre enn de andre.
Hvem tror du får flaks i helgen?
-Flaks? -Du vet hva jeg mener.
Hvem får trofeet? Hvem blir årets horfører?
-Kanskje India. -Sexy, men skummel.
-Og lesbe. -Hva?
Presenterte hun deg ikke for Susie? Du står henne vel ikke så nær?
Nei, nei, nei. Folk gjør narr av deg. Du har en uskyldig, kristen utstråling.
-Lily, da? -Hun er spesiell.
-Hun er 16. -Jeg skjønner.
-Og så er det mamma. -Jeg utelukker henne ikke.
-Det ligger til familien å kaste ting. -Italiensk temperament.
Jeg ser at du er en italiensk tøffel.
-Hva med Nancy? -En kjendis? Det ser bra ut på CV-en.
-Du er rar. -Takk.
-Vi overså visst Keira. -Virkelig.
Andrea Carpenese rødmer.
Hva? Jeg glemte henne. Vi er gamle venner. Det er litt rart.
Jeg mener, jeg har Haley... Haley, jenta fra jobben.
-Hører du aldri etter? -Jeg pleier å lytte om kvinner.
Vi møttes på jobben. Det er ikke offisielt, men det er seriøst.
-Vet mammaen din om det? -Hun ville tatt av hun visste det.
-Jeg mente det ikke sånn. -Du sa det selv.
Gå på rommet ditt.
Hei, og velkommen til en ny episode av Vett og etikette.
Jeg, Nancy Bloomfield, lærer folk i alle aldre hvordan man oppfører seg sosialt.
I dag skal vi snakke om forhold.
I hvilken alder er det passende å starte et forhold?
Helvete, Lily! Hva gjør du her inne?
-Sminke? -Har du ikke sminke?
Mamma sier at sminke skjuler de svakes skavanker.
-Har du ikke spurt søsteren din? -Hun er ikke akkurat sjenerøs.
-Så du bryter deg inn på rommet mitt? -Da trenger jeg ikke samhandle.
Pappa sier at det er en feil å be om noe.
-For en rar familie. -Ja.
Hva hører du på?
-Ingenting. -Det ser ikke sånn ut.
-Det er bare musikk. -Jeg hørte på den podkasten i morges.
Jeg trodde Polly konfiskerte alt utstyret.
Den er ødelagt. Jeg kan ikke koble den til eller ta bilder med den.
Jeg kan beholde den om jeg bruker det til undervisningsformål.
-Takk for sminken. -Du spurte aldri.
Den er ikke for Andrea, er den vel? Den perfekte mann? Det er ikke Andrea.
-Hvorfor tror du...? -Du og søs har vært venner i 15 år.
Jeg har aldri hørt deg snakke om gutter.
Du hører på en podkast om hvordan man fanger en fyr.
Om det ikke er Callum...? Det er åpenbart.
-Er det så åpenbart? -Ja, for en jente.
-En gutt legger ikke merke til det. -Takk Gud. Ikke si det til India.
Hun hater ham.
Hvis hun ikke vet det, finner hun ut av det til slutt.
Jeg vet det. Takk, Lily.
I dagens program snakker vi om forhold.
I hvilken alder bør man begynne å date? Hvordan er den perfekte partneren?
...bør du være minst 21. Det betyr ikke at du ikke kan date.
Det er faktisk befriende å date uten sexpress.
Det er ikke noe å rynke på nesen av, selv om du ses på som en pyse.
Du må være gartneren. Huseieren sa at du jobbet.
Jeg jobber alltid.
-Jeg heter Polly. Hyggelig å treffe deg. -Charles.
-Har du jobbet her lenge, Charles? -Noen år.
-Å? Ett, to? -Ti år.
Det er litt mer enn noen få år.
Ikke la oss stoppe deg. Si ifra om noen av barna forstyrrer deg.
-Barna? -Jeg kaller dem barn, men de er 19 og 20.
Det får meg til å føle meg gammel.
-Har du barn, Charles? -Ja. En jente.
-Søtt. Hvor gammel er hun? -Boksen blir ikke lettere.
Så dumt av meg.
Vi ses.
Alle er så rare.
Keira!
-Det er allerede veldig vanskelig. -Det har bare gått noen timer.
Å vente på en kjendis i en villa er overraskende kjedelig.
-Mimeleker? -Vi har prøvd det. Callum ødela det.
At du ikke vil gjøre dusjscenen fra Psycho ødelegger ikke bare vennskapet,
det er en forbrytelse mot filmkunsten.
-Du trengte ikke å kle av deg. -Hva gjør man ikke for kunstens skyld.
Jeg prøver å få det bildet ut av hodet.
-Mamma sover. Vi kan gjøre alt mulig. -Og likevel er det ingenting å gjøre.
-Jeg kan fortelle om at det spøker her. -Er Villa Helen hjemsøkt?
Ikke hør på ham.
Fyren som eide stedet ble gal.
Han var en forretningsmann. Han ble rik selv om han var foreldreløs.
Han vokste opp på gata i London og måtte bli lommetyv for å overleve.
Ironisk, hva? Og han var god til det også. Han skapte seg et navn.
Men alt forandret seg da han møtte kona.
-Helen? -Den eneste ene.
Hun fikk orden på ham. Da de giftet seg, bygde han villaen til henne.
Dessverre døde hun etter at de flyttet inn. Av en sykdom, tror jeg.
Han må ha blitt gal av sorg,
for han hevdet at han kunne høre henne rope på ham hver natt.
Han vandret rundt her i årevis, natt etter natt, på jakt etter kona.
Da han døde, påsto folk at han fortsatt var her.
De så ham etter mørkets frambrudd...
...på jakt etter ting å stjele og folk.
-Hva? -Jeg vet det.
-Det er det største tullet jeg har hørt. -11 % sjanse for at ånder eksisterer.
Det er ikke nok bevis til å støtte noen av sidene.
Det var derfor vi så etter Andrea, for å forsikre oss om at han ikke var tatt.
Men du ser ut til å ha blitt tatt uansett.
-Hva i helvete? -Hva skal det bety?
Moren hans kan ikke høre oss. Ingen her bryr seg.
Nei, ingen bryr seg.
-Der ser du. -Jeg er sammen med ei jente fra jobben.
-Stakkars jente. -Ikke si det til mamma.
-Alkohol! Vi trenger alkohol! -Klart det. -Ja. Det er fredag kveld.
Jeg har ikke vært edru på en fredagskveld siden jeg var 14.
Det er ingen alkohol i skapene.
-Alkoholiker. -Pyse!
-Gartneren. -Har vi en gartner?
Han heter Charles. Han har alkohol.
Basert på mine observasjoner av ham,
fins den i skuret som løper til hvert 45. minutt.
Hvorfor ser du på den fyren?
-Han er søt. -Kvinner.
Jeg kommer. Et øyeblikk.
Kjære Nancy. Unnskyld meg. Har du ventet lenge?
-Du må være Paula. -Polly.
-Unnskyld, Polly. En lang dag. -Ja, du må være utslitt.
Ja, det er jeg. Jeg kunne trenge en drink... eller et par drinker.
Det var en spøk, Polly.
Jeg er en stor fan. Barna gleder seg sånn til å treffe deg.
-Takk for den generøse donasjonen. -Jeg er så glad. Kom inn.
-Er alt i orden? -Ja... Alt er bra.
-Rommet mitt? -Selvfølgelig.
-Er det her? -Ja.
-Noen tegn til gartneren? -Ikke som jeg kan se.
Kom an, dette er ikke et hemmelig oppdrag.
-Åpne døren, Andrea. -Du kan åpne den.
-Kan du ikke prøve, Cal? -Ja. -Hva om det er en sexbunker?
-Hva er en sexbunker? -Jeg åpner døren.
Ja. Dere kan lete. Jeg holder vakt.
-Fy faen. -For en svinesti.
Dette er et godt tegn.
La oss finne spriten.
-Er det kvinneklær? -Han må være en skikkelig player.
-Skal vi si det til Polly? -Nei, hun er paranoid likevel.
-Har du funnet noe? -Ikke ennå.
Det handler om reisen, ikke målet.
Det er gøy å lete etter ting.
Vi har alle våre egne oppdrag. Det er kult.
Jeg vil heller være kul og full enn å være kul i et skittent skur.
-Jenta fra jobben... -Hun heter Haley.
-Ikke Haley fra Fairview, er det vel? -Ja, det er henne.
-Hun med tennene? -Ja, da hun var ti. Hun er voksen.
Sikkert.
-Bingo! -Ja, faen!
Jeg trodde vi skulle finne en flaske, men dette er en spritbutikk.
-Det var som pokker. -Det kan du si.
-Det er virkelig deg. -Ja. Men hva har vi her?
-Min velkomstgave? -Ja, frue.
Mm, deilig.
Vi ses vel i morgen tidlig.
-At den idioten sølte ut spriten. -Det går bra. Vi henter mer i morgen.
-Tror du ikke gartneren vil merke det? -Han er for full til å merke noe.
-Godt å ha deg her, Ind. -Det er vel alltid godt å ha meg med.
Jeg mener det.
Det føles som om jeg ikke har sett deg på lenge. Susie og livet... Du vet.
Jeg vet det. Unnskyld.
Jeg er her hvis du vil snakke.
Takk, Ind. Det betyr mye for meg.
-Jeg som trodde jeg var lesben. -Din jævel.
Hvordan har faren din det?
Det må være vanskelig for ham når du er borte.
Ja.
Han er fortsatt faren min, selv om... Jeg vet ikke.
Noen ting har forandret seg.
Da jeg var yngre, pleide han å gå i spritbutikken butikken hver søndag
for å kjøpe en avis. Han likte å gå turer.
Han kom alltid tilbake med tre ting. Avisen, et ukeblad til meg.
og en rose til mamma.
Det var en så liten ting som ikke betydde noe da.
-Men nå... -Det føles spesielt.
Ja, det var spesielt.
Han har ikke gjort det en eneste gang siden mamma...
Jeg tror ikke han leser nyheter mer.
Hva med deg, da? Jeg vet at du og Sophie sto hverandre nær.
Jeg vet... Det er rart.
Ene dagen er hun der...
Du må ikke miste håpet. Kanskje hun fortsatt er der ute.
Akkurat.
Du er så sterk, Ind. Skulle ønske jeg var som deg.
Det er på tide å legge seg. Det er en stor dag i morgen.
Du er litt nervøs for den, ikke sant?
Litt, men jeg syns det er veldig rart. Men hun er en kjendis.
Jeg visste ikke at du brydde deg om sånt.
Jeg er som Pandoras eske. Åpne meg, så får du se hva som er inni.
-God natt, Keira. -God natt.
India?
Andrea?
-God morgen. -Du skremte meg.
-Unnskyld, Polly. -Du er tidlig oppe, akkurat som meg.
-Mamma sier man skal stå opp med solen. -Selvfølgelig gjør hun det.
-Nancy er her, ikke sant? -Ja, gleder du deg til å treffe henne?
Jeg tror hun har så mange kloke ting å dele med dere jenter.
-Hva med guttene? -Gutter er gutter.
Hva skjer, nerder? Har noen sett eyelineren min?
-Du gikk kanskje tom i går kveld. -God morgen, India.
Polly. Kjendiser står visst opp sent.
-Nancy kommer snart. -Har du sovet godt? -Nei. Noen dundret på døra i går kveld.
-Pass på språket ditt. -Jeg sovnet ikke igjen etter det.
Jeg hørte ikke noe. - Gjorde du, Lily?
-Hun er der ute og prater med Chucky. -Chucky?
-Charles, gartneren. -Okay, det er greit.
-Buongiorno, mamma. -Buongiorno, amore mio.
-Hva er det til frokost? -Hva sier du?
Det burde du si. Sov du godt, mamma? Eller så vakker du er, mamma.
-Så vakker du er, mamma. -Takk, Callum.
Har du sett hårbørsten min, Andrea? Jeg trodde jeg la den her.
Hvorfor skulle jeg vite hvor den er? Spør Keira når hun kommer.
Jeg henter henne.
-Hvordan går det? -Ikke verst, bror.
-Det er sykt. -Hun forteller deg sikkert om spriten.
Nei, Lily er spesielle, men hun er ingen tyster.
-Jeg er ikke så sikker på denne fyren. -Ikke?
Ser han ikke litt gammeldags ut?
Fordi han snakker med Lily?
-Hvordan liker du eggene dine, Callum? -Rørte, takk.
Jeg vet ikke. Jeg får bare ikke gode vibber.
Har du sett en så kraftig gartner før?
Du ser ikke sånn ut uten å ha forgrepet deg på barn.
Charles er nok litt rar, men han er sikkert harmløs.
-Hva planter du? -Herr Cunningham liker blomster.
-Hagen er veldig vakker. -Takk.
Hva har du i esken?
-Bare verktøy. -Kult.
-Har du sett det? -Sett hva?
Spøkelset. Du jobber her, du må ha sett noe.
Jeg har sett mange ting her. Ting man ikke kan forklare.
Når det blir mørkt rundt huset, blir det...ubehagelig.
Hva har du sett?
Jeg har arbeid å gjøre. Ta på deg en jakke.
Å, selvfølgelig. Unnskyld.
-Hva er det du gjør? -Tøff natt. Jeg vil ikke snakke om det.
Ok. Polly spør etter deg. Nancys første time begynner snart.
-Jeg er der om fem minutter. -Ja vel.
-Har du det bra? -Ja.
Bra, nå er vi alle samlet.
Det er en glede å presentere TikTok-sensasjonen.
Mesteren i Vett og etikette...
Frøken Nancy Bloomfield.
Dere får klappe.
Hallo, alle sammen. Så hyggelig å treffe dere.
Du kan kalle meg Nancy.
Høflighet og formalitet er to forskjellige ting.
Polly har invitert meg for å lære dere unge hvordan man oppfører seg.
Dere tenker: "Hvem er kjerringa som skal lære meg hvordan jeg skal leve?"
Det kan man si.
Jeg respekterer din oppriktighet, kjære. Hva heter du?
India.
Jeg vet ikke om du har skjønt det,
men manerer og etikette er unikt for tiden.
I en tid da alt har en pris,
koster høflighet og respekt overfor hverandre ingenting.
Inspirerende, ikke sant?
-Frøken Bloomfield? -Nancy.
Ja, Nancy. Hva syns du om fysisk avstraffelse?
-Hvordan? -Om jeg har behandlet noen dårlig...
La oss si at jeg har vært en uskikkelig gutt.
Ville du straffet meg?
Skal vi relatere dette til jobben, ville jeg tatt det under fire øyne.
Men la oss gå tilbake til den planlagte leksjonen.
-Under fire øyne... -Hold kjeft.
Unge venner, dette er Galateo.
Honnør til den som kan si hva denne boken er.
-Nå begynner det. -Hold opp.
Hva heter du, kjære? Vær så god, Lily.
En italiensk etikette-guide, skrevet av florentineren Giovanni della Casa i 1558.
Mine damer og herrer. Det menneskelige leksikonet.
Bra, helt riktig.
Jeg er overrasket over at du brukte uttrykket "mine damer og herrer".
-Jeg ser bare gutter og jenter. -Akkurat.
Bli med meg til spisestuen, så skal jeg gi dere en mer relevant leksjon.
Jeg kommer tilbake senere, unger.
-Hei, fru Carpanese. -Herr Cunningham.
Jeg lurte på når du skulle stikke innom.
-Hva syns du om villaen min? -Den er nydelig, belissima.
-Har Charles behandlet deg godt? -Han er ganske fåmælt.
-Men jeg kan ikke klage. -Det er bra.
Charles har vært her nesten like lenge som meg. Det som skjedde var forferdelig.
-Hva mener du? -Har jeg glemt å fortelle deg det?
Charles mistet datteren i fjor.
-Stakkars jente, bare 15. -Herregud.
Ja. Bare vær tålmodig med ham. Han er en harmløs fyr.
-Takk for at du sa det. -Ingen årsak.
Husets dødshistorie er bare grusom.
-Husets historie? -En legende om husets forrige eier.
Spøkelset? Callum, en av guttene har snakket om det.
Det er en dum historie.
Nei, nei, nei. Min kjære, det er sant.
Da skal jeg passe meg for spøkelser.
Jeg kan gi deg en omvisning. Det koster 50 pund ekstra.
-Jeg må tilbake til barna. -Selvsagt. Jeg bare prater.
Du har nummeret mitt hvis du trenger noe.
Jeg er ikke tilgjengelig på noen dager. Jeg tar med søsteren min til Cotswolds.
-Så hyggelig. -Cotswolds..
-Nå må jeg tilbake. -Ja, selvfølgelig.
-Nyt oppholdet. -Takk.
Nå som introduksjonene er over, går vi videre til favoritten min.
Nå skal vi praktisere det vi har lært.
Vi skal på en deilig middag med fine gjester.
Flott, vi som har så mange middager.
En vet aldri. Mine herrer, hva gjør dere først når dere spiser middag med en dame?
-Drikker dem fulle. -Ja.
Ikke helt, Callum. Alkoholinntaket bør være moderat for begge kjønn.
Deres første feil var da vi satte oss.
Man skal alltid dra fram stolen for damen.
Dra den ut? Callum er veldig god til det.
Jeg er en mester i å dra den fram.
-Så bra. -Du får demonstrere det...senere.
Andrea, som italiener, hvordan gjør du gjestene klare til middag?
-Jeg legger på bestikket. -Hvordan?
Nesten riktig. Jeg skal vise hvordan man legger bestikket riktig.
Var det noe mer?
Jeg serverer maten og sier bon apetito.
Der var den andre feilen. Galateo påpeker tydelig
at man aldri sier bon apetito, eller bon apetit, som folk flest gjør i dag.
Uttrykket kommer fra de rike godseierne som ga tjenerne sine mat
for å skjule at de så ned på de fattige.
Kanskje vi ikke burde leve etter en bok som ble skrevet for flere hundre år siden.
Paven ser ut til å kunne tjene penger på det.
Selvsagt forandrer tiden seg, India. Det er kjent
at reglene i teksten er basert på en tid da kvinnens rolle var å...
...å føde barn og tie stille.
-De hadde få valg. -Det passer meg bra.
Jeg innser at vi ikke er i stand til så mye mer.
Til i morgen skal dere understreke deres favoritter i Galatea-boken.
Takk, Nancy.
Pokker, så kaldt det er. Vi henter spriten og drar tilbake.
-Unnskyld at jeg var spydig før. -Sånt skjer.
Hun så så godt ut i den blusen.
Tenk at hun er så veltrent.
Jeg er stolt av deg.
-Yo! -Å... Hei, Charles.
Jeg tror ikke vi har blitt presentert. Andrea, og dette er min venn Callum.
Hei, kamerat. Jeg liker kjeledressen din.
-Hvor skulle dere? -Vi skal bare gå en tur.
Det er vakkert her. Veldig velholdt, kamerat.
Det er mørkt ute. Dere bør ikke være ute i mørket.
Hvorfor ikke?
Vi burde gå og gjøre det nå. Kom an, nå setter vi i gang.
Det er noe galt med denne fyren.
-Keira, kan vi prate? -Ja, selvsagt.
-Jeg tror jeg går og pisser. -Det høres bra ut.
Uhøflig.
-Hva er det? -Har du det bra? Du så rar ut i morges.
-Jeg sov ikke så godt. -Ikke jeg heller. Sengene er så harde.
-Vi kom oss ikke til Charles' lager. -Synd. Jeg trenger en drink.
Ja, for faen. Men det er nok bedre for deg.
-Hva mener du? -Du tåler ikke alkohol så godt.
-Jo. -Har du glemt Callums 18-årsdag?
-Du ga meg så mange shots. -For en kveld det var.
-Det er ikke riktig. -Hvor lenge har du stått der?
-Jeg liker ikke det. -Du prater til koret.
-Jeg er på din side. Det er ikke greit. -Hva skal vi gjøre?
Har du et nakenbilde av Andrea? Du vet, når den er veldig liten.
Dessverre ikke. Han var en vidunderlig baby, men sjenert for kameraet.
Det er mitt beste råd. Hva har du?
-Vi kan barbere av henne håret. -Herregud, det er så slemt.
Greit. Men vi må finne på noe.
Vi må la dem lære av sine feil.
-La dem ødelegge for seg selv. -Jeg liker det. Det er bra.
Jeg er den kloke, ikke sant?
For noe tull. Hør på dette.
"Kapittel 7. Hvordan man kler seg for å vise respekt for andre."
-Faen ta deg! -Du har ikke matchende sokker i dag.
Jeg vet det, Andrea. Jeg er så lei for det.
-Kan du tilgi meg? -Aldri.
Vi må duellere til døden.
-Jeg liker Nancys ting på nettet. -Dette er bare så...kjedelig.
-Hvor er Lily? -På rommet sitt og gjør lekser, sikkert.
-Hvordan går det med dere? -Toppen, Polly.
Jeg elsker det, mamma.
Jeg vet at det ikke er det dere hadde i tankene.
Og jeg vil ikke være... Hva sier man?
-Klengete -En surpomp.
En surpomp, ja. Takk, India.
Det er bare det at jeg vil beskytte dere.
Men jeg skjønner at dere er så unge.
Jeg er lei for at jeg er sånn.
For å si unnskyld...
Ha det gøy. Vi bekymrer oss for Nancy i morgen tidlig.
-Takk, Polly. -Takk, mamma. Det var ikke nødvendig.
Jeg vil gi dere det, Chichi. Ha det gøy.
Nå drikker vi oss fulle!
Hva vil du?
Dette er til deg. Vi syntes du fortjente den.
Takk. Jeg drikker den i morgen.
Feirer du noe spesielt?
Ja.
Hold opp... Jeg vet ikke.
Jeg kom for Keiras skyld.
Det hun får oss til å gjøre, er så kjedelig.
Jeg savner deg også. Jeg vet. Det er bare noen dager.
Lily, har du sett mammas halskjede?
-Hvordan har du det? -India er borte.
-Hva? Hva mener du? -Jeg kan ikke finne henne noe sted.
Kom an, svar! Svar! Cazzo!
-Hvorfor svarer ikke dine foreldre, Lily? -De trener på søndager.
-De kommer ikke hjem før i morgen. -Trener de på søndager? Ma che idiozia!
Ingenting der ute.
Hun er ikke her.
-Hva skjer? -Vi kan ikke finne India.
-Det går bra. Vi finner henne. -Lett for deg å si. Dere hater hverandre.
Det betyr ikke at jeg ikke vil finne henne. Hun er sikkert bare i byen.
-Jeg vet hva du kommer til å si. -Det skal jeg ikke si.
-Si det. -Hva om det var spøkelset?
-Det er ikke et jævla spøkelse. -Unnskyld, er det et spøkelse her?
Slutt å snakke om spøkelset!
-Unnskyld, mamma. -Unnskyld, Pol.
Vi må ikke få panikk.
Nancy, kan du spørre gartneren om han har sett noe?
-Jeg gjør det. -Ok, bra.
Indias mobil er borte. Hvem kan hun ha ringt?
-En venn, en kjæreste? -Ja, Susie.
-Okay, hva er nummeret hennes? -Ikke se på meg.
-Hva med sosiale media? -Hun går under radaren.
-Gå ut og se etter spor. -Vi har akkurat...
-Jeg vet det. Sjekk igjen. -Okay, mamma.
-Hvordan kunne jeg rote det til så mye? -Det er ikke lett med barn.
Jeg vet det. Jeg har gjort det til en karriere.
Charles?
Charles.
-Fortell meg alt. -Hva?
Alt! Jeg vil vite alt om spøkelset og hvorfor det tok søsteren min.
-Hva skjedde med søsteren din? -Du burde vite det.
Du vet alt om huset og de syke tingene som foregår her.
Ikke spill mystisk nå, bare si det.
Du er en sta jente. Du minner meg om noen.
Vel?
Jeg skal være ærlig. Det er bare tull.
-Hva? -Spøkelset, historien... Det er bare tull.
Det er en løgn herr Cunningham fant på for å få folk til å komme hit.
-Men hva med alle sakene våre? -Er spøkelset en lommetyv?
Jeg skammer meg over å si det, men det var jeg som stjal alt sammen.
Han tvinger meg til å gjøre det for å holde husets historie i live.
Unnskyld, jeg forstår ikke.
Jeg er lei for det.
Men jeg aner ikke hva som har hendt med søsteren din.
Her.
Jeg skulle ta ut alt jeg stjal i morgen.
I dag...er en viktig dag.
Takk, antar jeg.
Hva er det?
-Dekkmerker. -Men bare ett dekk?
En motorsykkel. Ingen her kjører motorsykkel.
-Men du vet hvem som gjør det. -Susie.
-Da var det løst. -Skal vi la det være med det?
-Hvorfor skulle hun forlate Lily? -Du vet hvordan hun er, Keira.
-Hun klikker for ingenting. Hun er en serie-klikker.
Vi går og sier det til Polly.
-Kommer du? -Jeg kommer straks.
Skyld deg selv, da.
-Hei, Callum. -Hei, Nancy.
-Hva kan jeg hjelpe deg med? -Ikke noe i det hele tatt.
Jeg ville bare si at vi tror India ble plukket opp av kjæresten sin.
Så krisen er over.
-Vil du komme inn? -Absolutt.
Jeg liker virkelig det du har gjort med stedet.
Nancy, Nancy, vær så snill.
-Hva i helvete? -Det er så hardt jeg liker det.
-Unnskyld? -Jeg vil at vi skal knulle så hardt.
-Jesus! -Han kan ikke hjelpe deg nå.
-Du har ikke en sjanse. -Dette skjer virkelig.
-Vil du ha det sånn? -Hardere.
Sånn? Vil du at jeg skal ta deg hardere?
Andrea? Hva er det du gjør?
-Jeg fikk ikke sove. -Så du spilte Freddy Krueger i stedet?
Ja, på en måte. Hvorfor får du det beste rommet?
Jeg er den kuleste og morsomste... og den vakreste.
Du tar ikke feil.
Jeg var redd i dag.
Hele tiden mens vi lette etter India,
tenkte jeg bare på at det kunne ha vært deg.
Andrea...
Polly, er du først oppe?
Polly? Herregud, hva er det, Polly?
-Hva er det? -Andrea...mi bambino.
-Han er borte. -Hva? Er han borte?
-Hva skjer, Lily? -Vi kan ikke finne Andrea.
-Jeg ringer politiet. Dette er galskap. -Alle mobilene er borte.
Ingen vet hva som har skjedd. Jeg skal snakke med Charles.
-Hvor er Callum? -Han snakker med Nancy, tror jeg.
Nancy! Nancy! Det er Callum, åpne!
Kom an! Det er viktig. Nancy!
For helvete! Jeg går inn.
-Avslørt. -Hva i helvete er dette?
-Hvem i helvete er dette? -Brandon, mann. Hyggelig å treffe deg.
-Nancy? -Ikke nå, kjære. Jeg har sånn bakrus.
Det var tøft i går. Vi ble gjennomvåte.
La oss bare si at spaken min var rett. Skjønner du hva jeg mener?
Jeg må stikke nå. Vi ses senere, baby.
Så kjekk.
Hyggelig å treffe deg. Ciao!
Selvfølgelig kjører han motorsykkel. - Din jævel!
Trodde du at du var den eneste jeg hadde?
-Du er veldig selvopptatt. -Du kan dra til helvete!
-Hva feiler det deg? -Jeg vil ikke prate. Hvor er Polly?
Hun sover ovenpå. Jeg trodde hun skulle besvime.
For noen sprø dager det har vært.
-Hva er det, Lily? -Jeg kan ikke finne Charles noe sted.
Først India, så Andrea, og nå Charles. Det gir ingen mening.
-Kanskje Charles står bak. -Jeg tror ikke det er ham.
Er det alt vi har å gå på? Spøkelser har ingen grunn til å ta folk.
-Det er ikke spøkelset. -I går trodde du at det var det.
Charles sa at det bare var tull. Eieren fant på det for å tiltrekke seg folk.
-Charles har sakene våre. -Hva? Hvor er tingene våre?
Han sa han la dem i skuret. Han ga meg nøkkelen.
-Jeg henter halskjedet mitt. -Kanskje mobilene er der.
Kom igjen!
Charles? Charles!
Han er i live. Jeg tror han er dopet.
Jeg henter vann. Prøv å finne mobilene.
Lily!
-Nancy, hjelp! -Hva er det du roper om nå?
Du skjønner ikke. Nancy, løp!
Å, en spøk. Du får ikke filme uten mitt samtykke.
-Hva var den tingen? -Det var en person! Gi meg nattbordet.
Døren! Kan vi ikke gå ut døren?
Polly?
Hvorfor, hvorfor?
Du aner ikke hva en mor gjør for å beskytte sønnen sin mot tisper.
Stakkars Keira. Du har alltid hatt så stygt hår.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
Han stjal alt det fra oss. Stakkars barn.
Jeg klarte å overmanne ham, men det var for sent.
Takk, frue. Jeg kondolerer.
Andrea. Vi fant ham i en kiste i gartnerens hus.
-Mamma, hva skjedde? -Vieni qui cicci. Mamma er her.