Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hej! Dags att gå vidare och prata om Sean O'Casey - den irländske dramatikern.
Han är en av de första som skildrade
arbetarklassens erfarenheter på Abby Theatre i Dublin.
Det var första gången som nån gav röst till dem som saknar status
ekonomiskt stöd och ekonomiska fördelar.
Han är den person som möjliggjort för dem...
-Det sparar vi till senare. -Jag kan inte vänta så länge.
Nån kan se oss.
-Mike och Sofie! Nu får ni stilla er. -Ursäkta.
Har du öronsnäckor, Sofie? Ta ur dem, tack.
Den enda dramatikern som ville skildra arbetarens erfarenheter är Sean O'Casey.
Vi ska titta på hur han kan representera dem som lider svårt ekonomiskt.
-Gillade du det? -Du kan inte lämna mig nu.
Det ska jag inte.
Gå före så kommer jag sen
Jag ska bara kila in på närbutiken. Vi har ju slut på alla...du vet.
-Varsågod. -Kan jag inte hänga på?
Mitt ex jobbar där. Jag vill inte ha nåt strul. Gå före. Det är jättenära.
Dröj inte länge. Och prata inte med henne.
Jag menar allvar.
Hej! Ja, jag mår bra. Jag lyckades smita iväg lite.
Jag saknar dig också.
Du vet hur mamma är. Om hon bara visste att jag pratade med dig...
Jag ringer tillbaka.
-Jävla svin! -Mespropp.
-Det är regel 1 när man ska överleva. -Vadå, det här är en semestervilla.
Du vet väl att det är hemsökt? Till och med din morsa vet det.
Varför tror du hon fick stället så billigt?
-Hur är hon? -Sex på knäppisskalan just nu.
Ja, men då finns det ju tid kvar, Cal.
Amen, broder.
Vad tycker du...om tavlan?
-En överväldigande skräckkänsla. -Jag håller med.
-Gör du? -Nej.
Det röda bakom det svarta landskapet representerar att hoppet överlever rädslan.
Det handlar också om att kärleken vinner över döden.
Kanske ett mikrokosmos genom kvinnors lidande genom den nedärvda sexism
som närts i generationer i samhället på grund av manlig depression.
Vem vet? Konsten är subjektiv.
-Hade jag fel? -Ja, du var inte i närheten.
Penseldragen är för dramatiska. Det är mer karikatyr än konst.
-Var fick du luft ifrån? -Det var hårt.
När du ändå är här kan du väl kila ner på närmsta fritis?
Jag köper lite gotisk kajal till dig på vägen tillbaka. Du verkar ha slut.
-Jag fattar inte att din syrra är här. -Mamma lät mig inte åka utan henne.
Hon kan ju inte dricka. Vad ska hon göra?
Hon är 16. Tror du en 16-åring från London aldrig har druckit?
-Lily verkar faktiskt riktigt chill. -Gör hon?
-Blås av skallgången. Jag har hittat honom. -Var fan har du varit?
-Vad gjorde du egentligen där? -Utforskade lite. Det är ett fint område.
Visst, men Polly höll på att flippa ut.
-Fan också. Var är hon? -Där uppe, tror jag.
-Andrea! -Mamma! Jösses.
Andrea Luca Carpenese, om du försvinner igen stryper jag dig.
Menar du att han skulle rövas bort av en pedofil? Han är 19 år.
-Ja, men han har ett babyface. -Men, mamma.
Nu när krisen är över kan festen börja.
Ja, här kan ni koppla av och glömma Hackney.
-Det som hände den stackars flickan... -Ja, hur sjukt är det inte.
-Har de hittat kroppen? -Nej, Mike är fortfarande i chocktillstånd.
Nu har vi kommit till ett gulligt, hemsökt hus för att koppla av. Nej, Carlo. Det här huset är inte hemsökt.
Tänk att ni inte är kvar i England. Tänk att ni är i Karibien.
Villan är här för att ni ska vila och även lära er lite.
-När kommer mrs Bloomfield? -Kalla henne Nancy. Hon kommer senare.
-Det var köer ut från Kensington. -Hänga med en kändis, kompis?
-Undrar hur hon är? -Arrogant, som alla andra kändisar.
Nej, hon verkade väldigt gullig på telefon. Mycket anständig.
Min favoritfilm är "Arrogance, The Hateful Tree."
-Visst är det ironiskt? -Vad menar du?
-Jag måste ta din andra mobil, Andrea. -Okej.
-Du är väl inte sur för mobilen. -Hur kan jag vara sur när jag är här?
-Tack för att du ordnade upp allt, mamma. -Ingen orsak, Chichi.
Se till att ta hand om flickan. Jag tror inte hon kommer överens med systern.
Märkligt att India tog med henne. Har du hennes mobil?
-Vad händer här? -Jag sa att jag inte sett "Fredagen den 13:e".
Jason Voorhees, en av de mest ikoniska mördarna.
Hon påstår att hon är ett seriemördarfan.
-Verkliga seriemördare. -Sadist.
Du vet inte vad en sadist är. Använd ord du kan.
Nu gör vi det här till en minnesvärd helg, hörni.
-Tänk att din mamma kastade en sko på dig. -Hon är proffs på det.
-Det var ganska sexigt. -Kom igen!
-Tänder du på sånt? -En eldig äldre kvinna? Ja, för fan.
Vad är det? Kom igen, ni kan inte skamlägga längre.
Där är du, Lily. Jag vet inte om India sa det, men alla måste lämna in mobilerna.
Jag har ingen. Jag tror faktiskt inte på dem.
-Tror du inte på mobiler? -Nej, fråga India.
Det är bara ett sätt för regeringen att hålla kolla på oss.
-Varför kollar du Nancy videor på TikTok? -Jag har TikTok. Jag är inte neanderthalare.
-Vad tittar du på? -Det är en man därute.
Det är bara trädgårdsmästaren. Värden sa att han skulle vara här.
-Vad skriver du? -Jag tecknar.
-Jag visste inte att du tecknade. -Var det nåt mer, mrs Carpanese?
Nej, det tror jag inte.
-Kalla mig Polly. -Som du vill.
Hon är till och med värre än de andra.
Vem tror du får flax i helgen?
-Flax? -Du vet vad jag menar.
Vem lägger ner trofén? Vem blir vald till årets gökardrottning.
-Kanske, India. -Sexig, men lite läskig.
-Och lebba. -Vad?
Har hon inte presenterat dig för Susie? Du är du inte så nära henne, va?
Nej, nej, nej. Folk driver med dig. Du har oskuldsfulla kristna vibbar.
-Lily, då? -Åh, hon är speciell.
-Hon är 16. -Jag fattar.
-Och så min morsa. -Jag räknar inte bort henne.
-Vad fan. Kasta saker ligger i släkten. -Italienska temperamentet.
Jag ser att du är en italiensk toffel.
-Nancy, då? -En kändis? Det sitter fint på cv:t.
-Du är knäpp. -Tack.
-Vi verkar ha missat Keira. -Verkligen?
Åh, den Andrea Carpenese rodnar.
Vad? Jag glömde henne bara. Vi är gamla vänner. Det skulle kännas lite märkligt.
Jag har ju Haley... Haley, tjejen från jobbet.
-Lyssnar du aldrig? -När det gäller kvinnor brukar jag lyssna.
Vi träffades på jobbet. Det är inte officiellt, men seriöst.
-Vet din mamma om det? -Hon skulle bli galen om hon visste det.
-Jag menade det inte så. -Du sa det själv.
Gå till ditt rum.
Hej och välkomna till en ny episod av Vett och Etikett.
Jag, Nancy Bloomfield , lär folk i alla åldrar hur man uppträder socialt.
Idag ska vi prata om relationer.
I vilken ålder är det passande att inleda en relation?
Vad fan, Lily! Vad gör du härinne?
-Smink? -Har du inte med ditt?
Mamma säger att smink döljer de svagas skavanker.
-Har du inte tänkt på att fråga syrran? -Hon är inte direkt givmild.
-Istället bryter du dig in på mitt rum? -Jag slipper ju interagera.
Enligt pappa begår man ett misstag om man ber om nåt.
-Vilken skruvad, jävla familj. -Japp.
Vad lyssnar du på?
-Ingenting. -Det ser inte ut som det.
-Det är bara musik. -Jag lyssnade på den där podden imorse.
Jag trodde Polly beslagtog all utrustning.
Den är trasig. Jag kan inte koppla upp den, eller ta bilder med den.
Jag får behålla den om jag använder den i pedagogiskt syfte.
-Okej, tack för sminket. -Du frågade aldrig.
Det är inte för Andrea, va? Den perfekte mannen? Det är inte Andrea direkt.
-Varför tror du...? -Du och syrran har varit vänner i 15 år.
Jag har inte hört dig prata om killar en enda gång.
När du nu är på semester med honom lyssnar du på en podcast hur man fångar en kille.
Om det inte är Callum...? Det syns tydligt.
-Är det så uppenbart? -Ja, för en tjej.
-En kille däremot märker inget. -Tack gode gud. Säg inget till India.
Hon hatar honom.
Vet hon inget kommer hon lista ut det till slut.
Jag vet. Tack, Lily.
I dagens sändning talar vi om relationer.
Vilken ålder ska man börja dejta? Hur är den perfekta partnern?
...man borde åtminstone vara 21. Det betyder inte att man inte kan dejta.
Att dejta utan att ha pressen att ha sex är faktiskt befriande.
Det är inget att rynka på pannan åt, även om man betraktas som lite mossig.
Du måste vara trädgårdsmästaren. Värden sa att du skulle jobba.
Jag jobbar jämt.
-Jag är Polly. Trevligt att träffas. -Charles.
-Har du arbetat här länge, Charles? -Några år.
-Åh? Ett, två? -Tio år.
Det är lite mer än några få år.
Låt oss inte hindra dig. Säg till om nån av barnen stör dig.
-Barnen? -Jag kallar dem barn, men de är 19 och 20.
Det gör att jag känner mig gammal.
-Har du barn, Charles? -Ja...en flicka.
-Vad gulligt. Hur gammal är hon? -Lådan blir inte lättare.
Vad dumt av mig.
Vi ses.
Alla är så märkliga.
Keira!
-Det är redan väldigt jobbigt. -Det har bara gått några timmar.
Att vänta på en kändis i en villa är vansinnigt tråkigt.
-Charader? -Det har vi provat. Callum sabbade det.
Att ni inte vill göra duschscenen från Psycho pajar inte bara vår vänskap
utan också ett brott mot filmkonsten.
-Du hade inte behövt klä av dig. -Vad gör man inte för konsten.
Jag försöker få bort den bilden ur skallen.
-Mamma sover. Vi kan göra vad som helst. -Ändå finns det inget att göra.
-Jag kan berätta om hur stället är hemsökt. -Är Villa Helen hemsökt?
Trigga honom inte.
Killen som ägde stället blev galen.
Han var nån form av affärsman. Han blev förmögen trots att han var föräldralös.
Han växte upp på Londons gator och tvingades bli ficktjuv för att överleva.
Lite ironiskt, va? Och han var bra på det också. Han gjorde sig ett namn.
Men allt förändrades när han mötte sin fru.
-Helen? -Den enda rätta.
Hon fick ordning på honom. När de gifte sig byggde han villan till henne.
Olyckligtvis dog hon efter att de flyttat in. I nån sjukdom, tror jag.
Han måste ha blivit galen av sorg för tydligen
så påstod han att han kunde höra henne ropa på honom varje natt.
Han vandrade här i åratal, natt efter natt och letade efter frun.
När han dog hävdade folk att han var kvar här.
De såg honom efter mörkrets inbrott letandes...
...efter saker att stjäla och människor.
-Oj! -Jag vet.
-Det värsta skitsnack jag hört. -Det är 11 % chans att andar finns.
Det finns inte nog med evidens att stödja nån sida.
Det var därför vi letade efter Andrea för att se till att han inte blivit tagen.
Men du verkar ändå blivit tagen.
-Vad fan? -Vad menar du?
Hans morsa kan inte höra oss. Ingen här bryr sig ens.
Nej, ingen bryr sig.
-Där der du. -Jag träffar en tjej från jobbet.
-Stackars tjej. -Berätta inte för mamma.
-Alkohol! Vi behöver alkohol! -Javisst. Det är ju fredag kväll.
Jag har inte varit nykter en fredagskväll sen jag var 14.
Det finns ingen sprit i skåpen.
-Alkis. -Mespropp!
-Trädgårdsmästaren. -Finns det en trädgårdsmästare?
Han heter Charles. Han har alkohol.
Baserat på mina iakttagelser av honom
så finns det i skjulet som springer till var 45:e minut.
Varför iakttar du den där snubben?
-Han är gullig. -Kvinnor.
Jag kommer. Ett ögonblick.
Kära, Nancy. Ursäkta mig. Har du väntat länge?
-Du måste vara Paula. -Polly.
-Förlåt, Polly. Det har varit en lång dag. -Ja, du måste vara utpumpad.
Det är jag. Jag skulle behöva en drink...eller några drinkar.
Det var ett skämt, Polly.
Jag är ett stort fan. Ungdomarna ser så mycket fram emot att träffa dig.
-Åh, tack för din generösa donation. -Vad glad jag blir. Varsågod, stig in.
-Är allt som det ska? -Ja...ingen fara. Det är som det ska.
-Mitt rum? -Självklart.
-Är det här? -Ja.
-Har nån sett trädgårdsmästaren? -Inte vad jag ser.
Kom igen, det här är inte ett säkerhetspolitiskt uppdrag.
-Öppna dörren, Andrea. -Du kan öppna den.
-Kan inte du ett försök, Cal? -Tänk om det är en sexbunker?
-Vad är en sexbunker? -Jag öppnar väl dörren.
Ni kan leta. Jag håller vakt.
-Fy fan. -Vilken jävla svinstia.
Det här är ett gott tecken.
Nu letar vi reda på spriten.
-Är det kvinnokläder? -Han måste vara en riktig player.
-Ska vi berätta för Polly? -Nej, hon är så paranoid ändå.
-Nån tur? -Inte än.
Det handlar om vägen, inte målet.
Där roligt att leta efter grejer.
Vi har alla vårt eget uppdrag. Det är coolt.
Jag är hellre cool och full än cool i ett sjabbigt skjul.
-Den där tjejen från jobbet... -Hon heter Haley.
-Det är väl inte Haley från Fairview? -Jo, det är hon.
-Hon med tänderna? -Ja, när hon var tio. Hon har vuxit upp.
Det har hon säkert.
-Bingo! -Ja, jävlar!
Jag trodde vi skulle nån flaska, men det här är ju en spritbutik.
-Det var som fan. -Det kan man säga.
-Det är verkligen du. -Det är det. Men vad har vi här?
-Min välkomstgåva? -Absolut, ma'am.
Mm, utsökt.
Okej, då ses vi väl imorgon bitti.
-Tänk att puckot sumpade spriten. -Ingen fara. Vi hämtar mer i morgon.
-Tror du inte trädgårdsmästaren märker nåt? -Han är för full för att upptäcka nåt.
Skönt att ha dig här, Ind. Det är väl alltid skönt att ha mig med.
Jag menar allvar.
Det känns som knappt setts på länge. Susie och livet...du vet.
Jag vet. Förlåt.
Jag är här om du vill prata.
Tack, Ind. Det betyder mycket för mig.
-Jag som trodde det var jag var flata. -Ditt svin.
Hur är det med din pappa?
Det måste vara jobbigt för honom när du är borta.
Ja.
Han är fortfarande min pappa...även om... Jag vet inte.
Några saker har förändrats.
När jag var yngre brukade han gå till närbutiken varje söndag
för att köpa en tidning. Han gillade att promenera.
Han kom alltid tillbaka med tre saker. Tidningen, en veckotidning till mig
och en ros till mamma.
Det var en sån liten sak som inte betydde nåt då.
-Men nu... -Det låter speciellt.
Ja, det var speciellt.
Han har inte gjort det en enda gång sen mamma...
Jag tror inte han läser nyheterna längre.
Hur är det med dig? Jag vet att du och Sophie var nära varandra.
Jag vet... Det är märkligt.
Ena dagen finns hon där...
Man får inte förlora hoppet. Hon finns kanske kvar därute.
Precis.
Du är så stark, Ind. Jag önskar jag vore som du.
Det är dags att gå och lägga sig. Det är en stor dag i morgon.
Du är lite orolig för det, eller hur?
Lite grann, men jag tycker det är väldigt knäppt. Men hon är ju en kändis.
Jag visste inte att du bryr dig om sånt.
Jag är som Pandoras ask. Öppna upp mig, så får du se vad som finns där.
-Godnatt, Keira. -Godnatt.
India?
Andrea?
-God morgon. -Oj, du skrämde mig.
-Ledsen, Polly. -Du är tidig på morgon, precis som jag.
-Mamma säger att man ska gå upp med solen. -Självklart gör hon det.
-Visst är Nancy här? -Ja, ser du fram emot att träffa henne?
Jag tror att hon har så mycket kloka saker att dela med sig till er flickor.
-Killarna, då? -Killar är killar.
Läget, nördar? Har nåt sett min kajal?
-Du kanske gjorde slut på lagret igår. -Godmorgon, India-gumman.
Polly. Jag antar att kändisar ligger länge på morgnarna.
-Nancy kommer nog snart. Sovit bra? -Nej. Nån slog i dörrjäveln i natt.
-Tänk på språket! -Jag somnade inte om efter det.
Jag hörde ingenting. - Gjorde du, Lily?
-Hon är därute och pratar med Chucky. -Chucky?
-Charles, trädgårdsmästaren. -Okej, det går bra.
-Buongiorno, mamma. -Buongiorno, amore mio.
-Vad blir det till frukost? -Vad säger du?
Du borde säga. Sovit gott, mamma. Eller vad vacker du är, mamma.
-Vad vacker du är, mamma. -Tack, Callum.
Har du sett min hårborste, Andrea? Jag trodde jag la den här.
Varför skulle jag veta var den är? Fråga Keira när hon kommer upp.
Jag hämtar henne.
-Hur är det? -Det är lugnt, brorsan.
-Det där är sjukt. -Hon berättar nog om spriten.
Nej, Lily är lite speciell, men ingen golare.
-Jag är inte så säker på den karln. -Inte?
Ser han inte lite gubbsjuk ut?
Vadå, för att han snackar med Lily?
-Hur vill du ha dina ägg, Callum? -Äggröra, tack.
Jag är inte säker. Jag får inga sköna vibbar bara.
Har du nånsin sett en sån biffig trädgårdsmästare förut?
Man ser inte ut så där utan att ha antastat barn.
Charles är nog lite knäpp, men han är säkert ofarlig.
-Vad planterar du? -Mr Cunningham tycker om blommor.
-Trädgården är väldigt vacker. -Tack.
Vad har du i lådan?
-Bara verktyg. -Coolt.
-Har du sett den? -Sett vadå?
Spöket. Du jobbar ju här så du måste ha sett nåt.
Jag har sett en massa här. Sånt som man inte kan förklara.
När mörkret lägger sig runt huset blir det...olustigt.
Vad har du sett?
Jag har jobb som måste vara klart. Ta på dig en jacka.
Ja, självklart. Ursäkta mig.
-Vad håller du på med? -En jobbig natt. Jag vill inte prata om det.
Okej. Polly frågar efter dig. Nancys första lektion startar snart.
-Jag är där om fem. -Okej då.
-Är du okej? -Ja. Oroa dig inte för mig.
Bra. Nu är vi alla samlade.
Det är ett nöje att presentera TikTok-sensationen.
Mästaren på vett och etikett...
Miss Nancy Bloomfield.
Ni får applådera.
Hejsan, allihopa. Vilket nöje att träffa er.
Ni kan kalla mig för Nancy.
Artighet och formalitet är två skilda saker.
Polly har bjudit in mig för att lära er ungdomar hur man beter sig.
Jag vet att ni tänker, "Vem är kärringen som ska lära mig hur jag ska leva?"
Det kan man säga.
Jag respekterar din uppriktighet, raring. Vad heter du?
India.
Jag vet inte om ni insett det,
men uppförande och etikett är unikt för den här tiden.
I en tid när det mesta har ett pris
kostar artighet och respekt mot varandra ingenting.
Inspirerande, eller hur?
-Miss Bloomfield? -Nancy.
Ja, Nancy. Vad anser du om fysisk bestraffning?
-I vilket syfte? -Om jag behandlat nån illa...
Vi kan väl kalla det för att jag varit en stygg pojke.
Skulle du bestraffa mig?
Om vi ska relatera till mitt jobb så skulle jag ha talat med dig i enrum.
Men nu återvänder vi till min planerade lektion.
-I enrum... -Käften.
Ungdomar, det här är Galateo.
En eloge till den som kan berätta vad det är för en bok.
-Ni börjas det. -Sluta.
Vad heter du, raring...? Varsågod, Lily.
En italiensk guide om uppförande, skriven av Florentine Giovanni della Casa, 1558.
Mina damer och herrar. Den mänskliga uppslagsboken.
Bra, helt rätt.
Jag är förvånad att du använde uttrycket damer och herrar.
-Jag ser bara pojkar och flickor. -Precis.
Följ mig till matsalen så ska jag ge er en mer relevant lektion.
Jag kommer sen, ungar.
-Hej, mrs Carpanese. -Mr Cunningham.
Jag undrade när du skulle titta in.
-Vad tycker ni om min villa? -Den är underbar, belissima.
-Har Charles behandlat er väl? -Han är ganska fåordig.
-Men jag har inget att klaga på. -Vad bra.
Charles har nästan varit här lika länge som jag. Det som hände var fruktansvärt.
-Vad menar ni? -Har jag glömt att berätta det?
Charles förlorade sin dotter förra året.
-Stackars flicka, bara 15 år. -Åh, herregud.
Javisst. Var bara tålmodig med honom. Han är en harmlös karl.
-Tack för att du berätta det. -Det är ingen fara.
Husets historia om död är bara för hemsk.
-Husets historia? -En sägen om husets tidigare ägare.
Spöket? Callum, en av pojkarna har tjatat om det.
En dum historia.
Nej, nej, nej. Min kära, det är sant.
Jaha, då ska jag se upp för alla spöken.
Jag kan ge er en rundvandring. Det kostar 50 pund extra.
-Jag måste tyvärr tillbaka till barnen. -Självklart. Jag bara babblar.
Du har mitt nummer om du behöver nåt.
Jag är inte tillgänglig på några dagar. Jag ska ta med min syster till Costwolds.
-Så underbart. -Costwolds...
-Nu måste jag tillbaka. -Ja, självklart.
-Njut av vistelsen. -Tack.
Nu när introduktion är avklarad går vi vidare till min favorit.
Nu ska vi praktisera det vi läst.
Vi ska alla gå på en utsökt middag med celebra gäster.
Vad bra, vi som har så många middagar.
Man vet aldrig. Mina herrar, vad är det första man gör när man dinerar med en dam?
-Super dem fulla. -Ja, jävlar.
Inte direkt, Callum. Alkoholintaget ska vara måttligt för bägge könen.
Ert första misstag var när vi satte oss.
Man ska alltid dra ut damens stol.
Ska man dra ut den? Det är Callum väldigt bra på.
Jag är mästare på att dra ut den.
-Så bra. -Du får demonstrera det...senare.
Andrea, hur förbereder du gästerna för middagen, som italienare?
-Jag placerar besticken. -Hur då?
Nästan rätt. Jag ska visa er hur man placerar besticken korrekt.
Nånting annat?
Jag serverar maten och säger, bon apetito.
Där kom andra misstaget. Galateo poängterar tydligt
att man aldrig säger bon apetito, eller bon apetit, vilket de flesta gör idag.
Det uttrycket kommer från de rika markägarna som gav deras tjänstefolk mat
för att skyla över det faktum att de såg ner på de fattiga.
Vi kanske inte skulle leva efter en bok som är skriven för hundratals år sen.
Påven verkar ju kunna casha in på det.
Självklart förändras tiden, India. Det är ju känt att
att reglerna i texten är baserade på en tid när kvinnornas roll var att...
Att föda barn och hålla tyst.
-De hade få valmöjligheter. -Det passar mig utmärkt.
Jag märker att vi inte förmår så mycket mer.
Till imorgon vill jag att ni stryker under era favoriter i Galateoboken.
Tack, Nancy.
Fan, vad kallt det är. Vi snor spriten och drar tillbaka bara.
-Jag är ledsen att jag tappade det förut. -Sånt händer.
Hon var ju så snygg i den där blusen.
Jag fattar inte att hon är så vältränad.
Jag är stolt över dig.
-Yo! -Åh... Hej, Charles.
Jag tror inte vi presenterat oss. Andrea och det här är min vän Callum.
Hej, mannen. Jag gillar dina overaller.
-Vart ska ni ta vägen? -Vi tar bara en promenad.
Det är vackert här. Väldigt välskött, kompis.
Det är mörkt ute. Jag tror inte ni ska vara ute i mörkret.
Varför inte?
Vi borde gå och göra det nu. Kom igen, nu sätter vi igång med det.
Det är nåt fel på snubben.
-Keira, kan vi prata? -Ja, självklart.
-Då går väl jag pissar. -Det låter bra.
Oförskämt.
-Vad är det? -Är du okej? Du såg vissen ut imorse.
-Jag sov inte så bra. -Inte jag heller. Sängarna är så hårda.
-Vi kom inte åt Charles lager. -Vad synd. Jag är verkligen sugen.
Ja, fy fan. Men du mår nog bättre utan.
-Vad menar du? -Du är ju inget vidare på att dricka, va?
-Det är jag väl. -Minns du inte Callums 18-årsdag?
-Det var du som gav mig så många shots. -Vilken kväll det var.
-Det där är inte rätt. -Helvete! Hur länge har du stått där?
-Jag gillar inte det där. -Du predikar för redan frälsta.
-Jag är på din sida. Det är inte okej. -Vad ska vi göra?
Har du nåt naket bebisfoto på Andrea? Du vet när den är jätteliten.
Tyvärr inte. Han var en underbar bebis, men var rädd för kameran.
Det är mitt bästa tips. Vad har du?
-Vi kan raka av henne håret. -Jösses, det var taskigt.
Okej då. Men vi måste fundera ut nåt.
Vi måste låta dem lära sig av misstaget.
-Vi får låta dem sabba för sig själva. -Jag gillar det. Det är bra.
Jag är klokheten själv, eller hur?
Vilken jävla dynga. Hör på det här.
"Kaptiel 7. Hur man klär sig för att visa andra respekt."
-Dra åt helvete! -Du bär inte våra matchande strumpor idag.
Jag vet, Andrea. Jag är hemskt ledsen.
-Kan du nånsin förlåta mig? -Nej, aldrig.
Vi måste duellera på liv och död.
-Jag gillar Nancys grejer online. -Det är bara så...tråkigt.
-Var är Lily? -Hon gör nog läxan på rummet.
-Hur går det för er? -Strålande, Polly.
Älskar det, mamma.
Jag vet att det inte är vad ni tänkt er.
Och jag vill inte bli en...hur säger ni?
-En klängranka? -En surkärring.
En surkärring, ja. Tack, India.
Det är bara det att jag vill beskydda er.
Men jag inser att ni är så unga.
Jag är ledsen för att jag är sån här.
För att be om ursäkt...
Ha så kul nu, snälla! Vi oroar oss för Nancy imorgon bitti.
-Tack, Polly. -Tack, mamma. Det behövdes inte.
Jag vill ge er det, Chichi.
Nu blir vi packade!
Vad vill du?
Den här är till dig. Vi tyckte att du förtjänade den.
Tack... Jag dricker den i morgon.
Ska du fira nåt speciellt?
Ja.
Sluta... Jag vet inte.
Jag åkte för Keiras skull.
Det hon tvingar oss göra är så tråkigt.
Jag saknar dig också. Jag vet, det är bara några dagar.
Har du sett min mammas halsband, Lily?
-Hur är det? -India är borta.
-Vad? Vad menar du? -Jag hittar henne inte nånstans.
Kom igen, svara! Svara! Cazzo!
-Varför svarar inte era föräldrar, Lily? -De tränar på söndagar.
-De kommer inte hem förrän i morgon. -Tränar på söndagar? Ma che idiozia!
Ingenting därute.
Hon är inte kvar här.
-Vad händer? -Vi hittar inte India.
-Det är lugnt. Vi hittar henne. -Lätt för dig att säga. Ni hatar varann.
Det betyder inte att jag inte vill hitta henne. Hon är nog bara i stan.
-Jag vet vad du tänker säga. -Nej, det tänker jag inte säga.
-Säg det. -Tänk om det var spöket.
-Det är inget jävla spöke. -Ursäkta, finns det ett spöke här?
Sluta snacka om spöket!
-Förlåt, mamma. -Förlåt, Pol.
Vi måste tänka klart nu.
Kan du fråga trädgårdsmästaren om han sett nåt, Nancy?
-Jag gör det. -Okej, bra.
Indias mobil är borta. Vem skulle hon ha ringt?
-En vän, en pojkvän? -Ja, Susie.
-Okej, vad har hon för nummer? -Titta inte på mig.
-Sociala medier, då? -Nej, hon går under radarn.
-Gå ut och leta efter ledtrådar. -Vi har precis...
-Jag vet. Kolla igen. -Okej, mamma.
-Hur kunde jag klanta mig så totalt? -Det är inte lätt med barn.
Jag vet. Jag har gjort en karriär på det.
Charles?
Charles.
-Berätta allt. -Vad?
Allt! Jag vill veta allt om spöket och varför det tagit min syster.
-Vad har hänt med din syster? -Det borde väl du veta.
Du vet ju allt om huset och det sjuka som försiggår här.
Spela inte skum nu, utan berätta för mig.
Du är en envis flicka. Du påminner om nån.
Nå?
Jag ska vara uppriktig. Det är bara skitsnack.
-Vad? -Spöket, historien. Allt är bara skitsnack.
En lögn som mr Cunningham kom på för att locka hit folk.
-Men alla våra saker då? -Är spöket en ficktjuv?
Jag skäms, men det var jag som stal allt.
Han får mig att göra det för att hålla husets historia levande.
Jag förstår inte.
Jag beklagar verkligen.
Men jag har ingen aning om vad som hänt din syster.
Här.
Jag hade tänkt ta fram allt jag stulit i morgon.
Idag...är en viktig dag.
Tack, antar jag.
Vad är det?
-Märken efter däck. -Men bara ett däck?
En motorcykel. Det är ingen här som kör motorcykel.
-Men du vet vem som gör det. -Susie.
-Då var det löst. -Ska vi nöja oss med det?
-Varför skulle hon lämna Lily? -Du vet hur hon är, Keira.
-Hon flippar för ingenting. -Hon är en serieflippare.
Vi går och berättar för Polly.
-Kommer du? -Jag kommer om en stund.
Skyll dig själv då.
-Åh! Hej, Callum. -Hej, Nancy.
-Vad kan jag göra för dig? -Ingenting alls.
Jag vill bara berätta att vi tror att India plockades upp av sin flickvän.
Så krisen är över.
-Vill du komma in? -Absolut.
Jag gillar verkligen det du gjort med stället.
Nancy, Nancy, snälla.
-Vad i helvete? -Det är så hårt jag gillar det.
-Ursäkta? -Så hårt vill jag att vi knullar.
-Jesus! -Han kan inte hjälpa dig nu.
-Du har inte en chans. -Det här händer verkligen.
-Vill du ha det så där? -Hårdare.
Så här? Vill du att jag ska ta dig hårdare?
Andrea? Vad håller du på med?
-Jag kunde inte sova. -Så du lekte Freddy Kreuger istället?
Ja, typ. Varför har du fått det bästa rummet?
Jag är coolast och roligast...och den vackraste.
Du har inte fel.
Jag var rädd i dag.
Hela tiden vi letade efter India
kunde jag bara tänka på att det kunde ha varit du.
Andrea...
Polly, är du uppe först?
Polly? Herregud, vad är det, Polly?
-Vad är det? -Andrea...mi bambino.
-Han är borta. -Vad? Är han borta?
-Vad händer, Lily? -Vi hittar inte Andrea?
-Jag ringer polisen. Det är helt sjukt. -Alla mobilerna är borta.
Ingen vet vad som hänt. Jag ska prata med Charles.
-Var är Callum? -Han pratar med Nancy, tror jag.
Nancy! Det är Callum, öppna!
Kom igen! Det är viktigt. Nancy!
Åt helvete! Jag går in.
-Åh, avslöjad. -Vad fan är det här?
-Vem fan är det här? -Brandon, mannen. Trevligt att träffas.
-Nancy? -Inte nu, älskling. Jag är så bakis.
Det var hårt igår. Vi blev dyngraka.
Vi kan väl säga att min spak var rak. Är du med?
Jag måste lätta nu. Vi ses senare, baby.
Så snygg.
Trevligt att träffas, mannen. Ciao!
Självklart kör han båge. - Jävla svin!
Trodde du att du var den enda killen jag hade?
-Du är väldigt självupptagen. -Dra åt helvete!
-Vad är det med dig? -Jag vill inte prata om det. Var är Polly?
Hon sover däruppe. Jag trodde hon skulle svimma.
Vilka sjuka dagar det varit.
-Vad är det, Lily? -Jag hittar inte Charles nånstans.
Först India, sen Andrea och nu Charles. Det låter ju inte klokt.
-Charles kanske ligger bakom det. -Jag tror inte det är han.
Det är allt vi har att gå på? Spöken har inget skäl att ta folk.
-Det är inte spöket. -Igår trodde du ju det.
Charles sa att det bara var skitsnack. Ägaren har hittat på det för att locka folk.
-Charles har våra grejer. -Vad? Var är grejerna?
Han sa att han lagt dem i skjulet. Han gav mig nyckeln.
-Jag ska hämta mitt halsband. -Mobilerna kanske är där.
Kom igen!
Charles? Charles!
Han lever. Jag tror att han är drogad.
Jag hämtar vatten. Försök hitta mobilerna.
Lily!
-Nancy, hjälp! -Vad är det ni skriker om nu?
Du förstår inte. Spring, Nancy!
Åh, ett skämt. Du får inte filma utan mitt samtycke.
-Vad var det där för sak? -Det var en person! Ta hit nattduksbordet.
Dörren! Kan vi inte gå ut genom dörren?
Polly?
Varför?
Du fattar inte vad en mor kan göra för att skydda sin son från slampor.
Stackars, Keira. Du har alltid haft så fult hår.
Jag vet inte vad som hänt.
Han stal alla sakerna från oss. Stackars barn.
Jag lyckades övermanna honom, men jag kom för sent.
Tack, ma'am. Jag beklagar sorgen.
Andrea. Vi hittade honom i en låda i trädgårdsmästarens hus.
-Mamma, vad har hänt? -Vieni qui cicci. Mamma är här.