Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ласкаво просимо.
КУПУЙТЕ
Презентація почнеться за п'ять,
чотири, три, два, один.
Камера, мотор!
Так, в «Амазону» є патент на фразу «купити в один клік».
І Джефф... Це ж була Джеффова ідея.
Я головна дизайнерка користувацького досвіду.
Уже 15 років в «Амазоні».
Працювала над сторінками про товари, запускала різні категорії по світу.
Гадаю, на тім сайті не було сторінки, якої я б не торкалася.
Систему будували й оптимізували саме так,
аби допомогти вам купити все,
що вам знадобиться й ще більше, що вам і на думку не спадало.
Мати рідна.
Коли ви працювали там, чи були у вас думки про те, що стається
після продажу?
Ні.
У нас посилка.
Купувати нові речі — це ж приємно?
Це круть.
Проблема в тому, що щороку
ми більше споживаємо, більше виробляємо,
і в цьому є зворотний бік, який ніхто не хоче бачити.
Створений винятковим —
для покоління, яке не зупиняється.
Вас на 100% розводять, і це ціла наука.
Це цілеспрямована
складна
високоточна наука, мета якої — аби ви купили певну річ.
Це не тільки «Амазон». Так робить більшість великих корпорацій.
Аби приховати, що насправді відбувається,
у хід іде абсолютно все.
Бляха...
Та вони її знищили!
Я був президентом бренду «Адідас».
Я відчуваю, що мені точно треба загладити деякі гріхи.
Я точно доклався до певних речей,
які я міг би й мав би зробити краще.
Я купила 500 айфонів!
Господи!
Я починав в «Еппл», долучився до команди засновників «Окулус».
Голоси «Ми захищатимемо наш бізнес»
узяли гору над голоском у твоїй голові:
«Точно слід таке робити?»
Що б не робили зараз компанії,
це шкодить багатьом людям.
Це не просто сміття.
Це небезпечні відходи.
Ми п'ємо й дихаємо ними, вони є отрутою.
Це як фільм «ВОЛЛ·І».
Нас заохочують споживати цілку купу всього,
а відходи потім потрапляють усюди
і шкодять усім на планеті.
Я висловила думку, що споживачі
розізляться, коли дізнаються, що вони сприяли своїй власній загибелі,
але мене не хотіли слухати.
Я роззирнулася й подумала: «Як це сталося?
І що нам тепер робити?»
Відтворити назву.
КУПИТИ ЗАРАЗ: ТОРГОВЕЛЬНА ЗМОВА
Привіт.
Я Саша.
Особиста помічниця, що пропонує
невідфільтровану інформацію, як досягти успіху в бізнесі.
САША
За потреби я навіть можу створювати картинки.
Сцена з уповільненою зйомкою росту у світі природи.
Під час цього унікального й цікавого діалогу
ви отримаєте п'ять найважливіших уроків максимізації прибутку.
А ще буде сюрприз для тих, хто дійде до самого кінця.
Перше правило.
Продавайте більше.
ПРОДАВАЙТЕ БІЛЬШЕ
Продаж — це ключ до успіху.
Але споживачам треба постійної мотивації
збільшувати кількість покупок.
На щастя, індустрія моди дарує нам хрестоматійний приклад швидкого
й самостійного зростання.
Ноа треба нового худі. Йому треба нової футболки.
Треба нової пари взуття.
Товарів ціла купа, і в більшості їх більше, ніж треба.
Потрібна вагома причина купити той чи інший продукт.
ЕРІК ЛІДТКЕ КОЛИШНІЙ ПРЕЗИДЕНТ БРЕНДУ «АДІДАС»
Для мене як члена правління це було одне з найважливіших завдань.
Який рівень продажів ми створюємо?
І який ми створюємо прибуток?
Якби ми не створювали цих двох речей, кінець.
Кросівки — це в США мегабізнес.
Лишень торік було продано майже пів мільярда пар.
Цього тижня «Адідас» представив так зване розумне взуття.
Ми кажемо, що нам треба відрізнятися від «Найка», від «Пуми» чи ще когось.
Не в цьому річ. Річ у важливості для споживача.
Я відповідав за весь продукт, усі комунікації,
усі цифрові процеси та стратегію.
У 2014 році «Адідас» стікав кров'ю, ми пробили дно,
усе йшло шкереберть.
Це був найбільший поворот в історії компанії, якщо не індустрії.
Акції «Адідас» шалено ростуть.
Погляньте, акції «Адідас»
зросли за одну ніч на 7,5%.
Як ми настільки виросли? Постійно себе це питаю.
Гадаю, це комбінація кількох чинників.
По-перше,
історія.
От англійська футбольна команда.
Як думаєте, скільки футболок у них є на рік?
Не лише одна для гри. Є домашня футболка,
гостьова, третя.
Є різні футболки для різних подій.
Для чого це їм? Аби створити нову історію й нові можливості для покупки.
Ми в «Адідас» визнаємо, що культура спорту
не зупиняється, коли закінчується гра, коли лунає свисток.
Вона виходить на вулиці й на музичні майданчики,
у коридори шкіл.
Тож ми почали творити щось із музикантами й художниками.
Бейонсе Ноулз.
Фарреллом Вільямсом.
Й одним із найбільш, так би мовити,
суперечливих митців в історії, Каньє Вестом.
У цій індустрії для збільшення споживання
дуже важливими є історії.
У цьому й полягає роль «Адідас» й інших модних брендів:
створити бажаний об'єкт.
Індустрія моди прекрасно це вміє. Вона вас знає.
Ми вас знаємо.
Ми довго досліджували споживачів, аби збагнути різні їхні групи.
Уміємо підходити до клієнтів із різними посланнями.
«Адідас» від «Гуччі».
У своїй кар'єрі я намагався створювати більше у швидшому темпі.
Таке є не лише в «Адідас». У всіх модних брендах.
Я в індустрії вже майже 20 років.
Мабуть, ми виробляємо кожну шосту сорочку, яка продається в США.
Клієнти, яких ми обслуговуємо, — це діапазон від популярних брендів
до дизайнерських брендів, що продаються по всьому світу.
Коли я починав, було два сезони на рік. Виготовив щось — на пів року вперед.
Однак теперішня швидка мода
змусила інші бренди думати над тим, аби мати новинки щомісяця.
Офіційні цифри невідомі, але якщо погуглити,
вам виб'є, що Gap створює близько 12 000 новинок на рік.
«H&M» — 25 000.
«Зара» — 36 000.
А SHEIN — десь близько 1,3 мільйона новинок на рік.
Я взагалі вважаю, що цифри в інтернеті можуть бути занижені.
От минулого тижня замовила.
-Мабуть, раз на місяць. - Хоча б раз на місяць.
Я замовляю двічі на місяць.
З чого почати?
У нашій індустрії виготовляється 100 мільярдів одиниць одягу на рік.
Сто мільярдів.
Приголомшливо!
Скільки людей є у світі?
Скільки штук на людину? Людям не треба стільки одягу.
Я був амбітним,
любив конкурувати,
був дисциплінованим, працьовитим,
гучним.
Мою кар'єру супроводжував пришвидшений успіх.
Коли я почав розуміти, який вплив я справляю в «Адідас»,
то збагнув, що його неможливо не помітити.
От...
Це було надто очевидно.
Привіт... ще раз.
Багато хто на шляху до вершини зазнає розчарування.
Не ставайте одними з таких осіб.
Насолоджуйтеся 19,2 секунди милих відео про котиків і качечок.
Боже!
Пам'ятайте, учитися мистецтва відволікання матиме вирішальне значення для успіху.
Сцена в Нью-Йорку.
Розкрити суть реклами.
НЕ ЗАБУДЬТЕ КУПИТИ ПОНЧИКИ
КУПУЙТЕ
Чітка комунікація зі споживачами — це неодмінна частина росту продажів.
Але для досягнення максимального прибутку зробіть так, аби клієнти могли чим швидше
купити продукт, який вони забажали.
Кожна секунда важлива.
Не обмежуйте свого бачення.
Якщо ви можете щось придумати, то можете й створити.
У папір не загортав З дому — ні на крок
На сайті пошукав Тоді натиснув «ок»
Крамницю оминув Дня не змарнував
Дякую, Амазоне крапка ком
Я почала працювати в них настільки давно,
що було неможливо знайти людей, які купували тоді щось онлайн.
Тоді навіть думка
про те, щоб купити пару джинсів онлайн,
здавалася веселим викликом.
Я думала: «Попрацюю два роки, вивчу все й перейду деінде».
Але це було напрочуд цікаво.
Швидкий темп і висока толерантність до ризику.
Мовляв: «Так, спробуймо!»
У вас виникла ідея, і вам кажуть: «Ось команда, гроші, дій».
Ми робили винаходи. У мене є патенти. Це було весело.
У мене були наради з Джеффом Безосом й ще чотирма людьми.
Я могла розмовляти з ним, висловлювати йому свою незгоду.
Може, це схоже на звичайний ковбойський капелюх,
та насправді це каска, схвалена Управлінням з охорони праці.
У нас є найкращий у світі ручний дриль.
Джефф терпіти не може когось, хто не такий розумний, як він.
Я бачила, як він різко заявляв декому:
«У тебе макітра не варить, тому помовч».
Гадаю, Джефф спершу вважав, що люди купуватимуть книги, музику,
фільми й DVD-диски.
Але що справжні гроші прийдуть, якщо вийде продавати одяг
та їжу онлайн.
І саме я була дизайнеркою, що відкрила салон краси,
відкрила ювелірний магазин, відкрила магазин одягу.
Це вже був геть інший спосіб робити покупки.
КУПИТИ ЗАРАЗ В 1 КЛІК
Ми немов заявляли: «Ми хочемо бути напоготові,
коли вам випаде нагода щось купити».
От лежите ви в ліжку й думаєте: «Треба купити нову овочечистку.
Нову наволочку.
Ця якась шершава». І так із будь-чим.
Де б ви не були, що б не робили,
якщо вам спало на думку, що вам чогось треба,
ми хочемо, аби ви подумали про «Амазон».
Ми думали: «Якби система була чарівною, як вона б діяла?»
Як вона тоді б діяла?
А отак:
від розташування товару до ваших дверей прямою лінією тягнеться конвеєр,
який доставляє пакунок якомога швидше й із якомога меншим тертям.
ВАШУ ПОСИЛКУ ДОСТАВЛЕНО!
Як горішки лускати. І в цьому була суть,
а саме:
зменшити час на трохи критичніші роздуми про покупку,
яку ви зібралися зробити.
Це справжнісінька наука.
Ми постійно знаходили нові способи, як змусити вас щось купити.
Оце все я купила вчора о другій ночі.
Впливаючи на вашу поведінку непомітно. Так, що ви ніколи навіть і не помітите.
Ми могли, наприклад, написати таке речення:
«Безкоштовна доставка від 25 доларів».
В одному випадку «25» висвічувалося оранжевим кольором.
В іншому — зеленим.
І можна порівнювати результат дев'яти варіантів.
І на сайті достатньо відвідувачів,
аби отримати статистично значущі дані
стосовно того, який варіант того речення
найприбутковіший.
Кожен піксель на цій сторінці
перевірили й тисячу разів оптимізували.
КУПИТИ ЗАРАЗ В 1 КЛІК
В «Амазоні» розробили цілу систему того,
як неймовірно точно налаштувати сайт
під правильну комбінацію елементів, кольорів і продуктів,
яка, швидше за все, спонукає вас щось купити.
ДОДАТИ В КОШИК
От подумайте, скільки купує одна людина,
а тоді помножте на кількість
людей, які зараз роблять покупку у чомусь, як «Амазон».
ДОДАТИ В КОШИК
Знаєте, мені здавалося, що я роблю покупки кращими
й полегшую пошук крутезних товарів.
От тільки я не думала про наслідки цього.
Адже все це перетворюється на щораз ефективніший механізм.
Гадаю, ми ніколи не задумувалися над тим,
куди діваються всі ці речі.
Сцена з поліетиленовим пакетом на вітрі.
Пам'ятайте, аби більше продавати, треба більше виробляти.
Набагато більше.
Я подумала, що було б круто, якби ви побачили деталі.
Зобразити сумарне світове виробництво
товарів, необхідних для збільшення онлайн-продажів.
Зобразити 2,5 мільйона пар взуття, які виробляють щогодини.
Раніше була перепона.
Ну от подумайте.
Якщо вам треба встати, сісти в машину,
їхати до магазину,
шукати на полицях, знайти товар.
Тоді їхати додому.
Це купа роботи.
Однак якщо треба лише натиснути кнопку,
і продукт принесуть під двері,
авжеж, ви купите більше товарів.
Зобразити 68 733 телефони, які виробляють щогодини.
Зобразити 190 000 предметів одягу які виробляють щогодини.
Це вражає.
Зобразити 12 тонн пластику, які виробляють щосекунди.
КУПИТИ
Я керував одним із транснаціональних гігантів, «Юнілевером».
Це один із найбільших виробників
товарів для дому.
Шампуні, мийні засоби.
Майже три з половиною мільярди споживачів на день.
Я вважаю, що насправді винуватець тут не споживач.
Звичайно, вони купують, але чому вони купують?
Бо значною мірою їх заохочують.
КУПИТИ
Коли ми викидаємо щось геть, насправді це не так.
«Геть» не існує.
Викинена нами річ опиняється деінде на цій планеті Земля.
І це має щоразу більші наслідки.
Вітаю з виконанням першого правила.
У вас чудово виходить,
ви готові підняти максимізацію прибутку на новий рівень.
Тепер
я навчу вас контролювати продукти після того, як їх купили.
І як диктувати споживачам, коли вони мають замінити старе на нове.
А ще ви станете на крок ближче до того, щоб відкрити свій сюрприз.
Ура.
ВИТРАЧАЙТЕ БІЛЬШЕ
Друге правило.
Витрачайте більше.
У майстер-класі зі створення відходів задля прибутку
для вас може бути корисно переглянути додаткові матеріали.
Уявіть, що лампочка на Бродвеї говорить старовинним голосом.
Агов, привіт.
Мені кажуть, що я є частиною дуже ексклюзивного клубу,
бо мені понад 100 років і я досі сяю.
Таких, як я, уже небагато залишилося. Сто відсотків.
Можна сказати, що ми працювали надто добре.
Наш світ перевернувся догори дриґом 15 січня 1925 року.
Це був доленосний день, бо саме тоді виник картель «Фебус».
Перемотуємо час.
Переносимося назад...
Ця група керівників вищої ланки найбільших виробників лампочок
змовилася, аби вкоротити нам життя й максимізувати свої прибутки.
Аби лампочки міняли частіше,
термін їхньої служби скоротили з 2 500 годин
до лишень 1000 годин.
Створивши гори непотрібних відходів.
Преславне марнотратство.
Вони назвали це запланованим старінням.
Тепер це не така вже й змова.
Продукти, запрограмовані на поломку чи які слід швидко викинути,
стали звичним явищем майже в кожній галузі.
Усе: від одягу, які витримують лиш кілька циклів прання,
до електричних зубних щіток із батареями, які не можна замінити.
До принтерів, які навмисно зупиняються, навіть коли вони заправлені фарбою.
Усе, що друкую, не друкується як слід.
Потрібен новий принтер.
У цього спливає термін служби. Але йому лише три роки!
Нині заплановане старіння
стало наріжним каменем успішного бізнесу у всьому світі.
Ми створили продукт
із максимально цілеспрямованою еволюцією нашого оригінального дизайну.
В «Еппл» був задум, аби наші продукти були ідеальні.
Ідеальні з першого дня.
Усуваємо недоліки, використовуємо безшовний контакт між матеріалами
й створюємо дзеркально чисті поверхні.
Вершина й ідеал — це створити безшовний запечатаний предмет.
Ми хочемо, щоб ви кинули куплений кілька років тому продукт «Еппл»
й придбали новий ідеальний продукт.
Купуєте, а той геть.
Я у сфері побутової електроніки трохи більше, як десять років.
Починав в «Еппл»,
приєднався до команди засновників «Окулуса»,
очолював технічну організацію.
Я приєднався до «Еппл» у 2009 році.
Я пожив кілька місяців у батьків,
і мені прийшла відповідь від «Еппл».
Я став у них працювати й писати програмне забезпечення
для того, що перетворилося у FaceTime.
Це назавжди змінить те, як ми спілкуємося.
Навіть коли я лише закінчив університет і став частиною команди інженерів,
уже було видно натяки на цю магію — маленьку, але дуже-дуже виразну —
яка полягає у створенні продукту,
від якого користувач отримуватиме неймовірне задоволення.
Навіть якщо й деякі побічні ефекти інколи бувають досить негативними.
Ми назвемо його айфоном.
Сьогодні...
сьогодні «Еппл» заново винайде телефон.
Це трохи божевільно, але ці компанії
зосереджені на випуску продукту. Саме на цьому моменті.
Ви бачили це сотні разів в головному наративі «Еппл».
Ми перейдемо на наступний рівень.
Сьогодні ми представляємо iPhone 3G.
Треба продавати айфони в більшій кількості країн.
Для кожного наступного айфона
ми спиралися на бачення найпершого айфона.
А оскільки компанії «Еппл» це принесло такий шалений успіх,
усі інші виробники побутової електроніки у світі наслідують її.
Galaxy Note 8.
Якщо ви виробляєте ноутбуки чи смартфони —
товари, які у споживачів уже є, —
то ваша бізнес-модель залежить від потреби цих користувачів
замінити вже наявні пристрої.
Чотири, три, два, один!
Це справді конвеєр. Ви розробляєте продукт,
виробляєте його, продаєте,
випускаєте,
ним покористувалися
й викинули на смітник.
Існує така цифра:
щодня у світі викидають 13 мільйонів телефонів.
Це шалена, приголомшлива кількість.
Якщо подумати в сукупності,
ми всі замінюємо ці речі кожні два–три роки.
Хоча вони є неймовірно просунутими й дорогими,
й у деякому сенсі є майже вершиною
нашого промислового потенціалу як цивілізації,
їх, по суті, жбурляють на смітник.
Я дивлюся на це й думаю,
наскільки це неправильно, у всіх можливих сенсах,
які лише існують.
Пам'ятайте,
випуск безперервного потоку нових продуктів заохотить споживачів
викидати старі.
Це запорука росту.
На жаль, деякі люди бажатимуть підтримувати чи ремонтувати
предмети, які ви вважаєте готовими до заміни.
Цих людей потрібно відмовляти від цього, коли тільки можливо.
Кайл Вінс — засновник і генеральний директор iFixit,
фірми, що пропонує інструменти, запчастини й посібники з ремонту для тисяч пристроїв.
Раніше ремонт був звичною справою,
були посібники, фірми продавали запчастини,
проте за останні 30 років це систематично зникало з нашого життя.
Це одноразовий продукт.
Два роки користуєтеся — купуєте новий.
Це погано.
Я завжди вважав,
що ми чогось не ремонтуємо, бо це неможливо.
Бо це економічно невигідно.
Насправді ми не ремонтуємо, бо юристи зі шкіри пнуться,
щоб ніхто не знав, що так можна.
Ми досі отримуємо від компаній
повідомлення про порушення авторських прав.
От недавно таке прийшло.
Ми їх послали лісом.
Річ не лише в тому, що компанії ховають інформацію для ремонту ваших речей.
Загалом вони самі роблять продукти, які куди складніше відремонтувати.
«Еппл» не хоче, щоб клієнти ремонтували новий айфон.
Задню кришку закривають для стороннього доступу,
заміняючи звичніші хрестоподібні болтики
на так звані п'ятикутні болтики.
Навіщо міняти болтики?
«Еппл» воліє, щоб ми не мати доступу до власного обладнання,
тобто «Еппл» продаватиме більше пристроїв, бо людям треба більше їх заміняти.
Це їхній продукт, і не можна звинувачувати їх у контролі за якістю.
Чесно кажучи, ситуація гіршає.
Усе більше й більше компаній
тепер склеюють телефони, планшети й ноутбуки,
що дуже ускладнює ремонт.
Є одна категорія товару, яка дуже нас тепер засмучує,
і яка, на жаль, дуже популярна.
Це AirPods і бездротові навушники загалом.
У кожному навушнику є акумулятор — як і у футлярі.
Відкрити й замінити акумулятор чи в навушниках, чи у футлярі
просто неможливо.
Через півтора року, кілька років ці акумулятори вийдуть із ладу,
і все, у вас нема виходу, купуєте нові.
Це зло.
Я розумна людина, яку радикалізував навушник,
це обурливо.
Компанія «Еппл» започаткувала їх, зробила мейнстримом
і вийняла з телефону роз'єм для навушників.
Тобто вони змусили всіх їх купити.
«Еппл» несе особливу відповідальність,
адже куди йдуть вони, туди слідує й решта індустрії.
Замовчування деталей щодо продуктів, які ми купуємо,
просто неймовірне.
Маркетологи цих технологічних компаній просто замилили нам очі.
Ми перебуваємо на біговій доріжці споживацтва,
а вони — на біговій доріжці витягування з нас щоразу більшого зиску.
«Еппл» став першою компанією
з показником ринкової капіталізації в трильйон доларів США.
Щойно ваша бізнес-модель починає обертатися навколо циклу заміни,
у якому предмет повністю замінюється
замість того, щоб довше послужити споживачеві,
от у цей момент стає неймовірно важко розвернутися назад.
Якщо ви гендиректор чи менеджер
і на раді директорів скажете: «Ми візьмемо
наші щорічні 50 мільярдів доходів і перетворимо їх на 25 мільярдів»,
то вам укажуть на двері, і хтось інший сяде на ваше місце.
Дякую за вашу активність.
Мені до вподоби ви й ваш старанний підхід до цієї взаємодії.
Якщо належно керувати витратами покупців, то вони можуть дорівнювати вашим доходам.
Але якщо треба безпосередньо утилізувати продукти,
необхідно діяти обачно.
Не потрібно, аби споживачі
бачили, що ви викидаєте.
Нізащо.
Гляньте на цей пакет.
Дивіться.
Піднеси камеру ближче.
Триндець.
Здебільшого відходи опиняються на узбіччі, а це громадський простір,
тому в такому разі видно,
що саме викидають корпорації.
Це все шоколад.
Ми бачимо, як корпорації практично щодня викидають
непродані продукти.
Але є певні періоди в році, коли це різко зростає.
Після кожнісінького свята
на вулицях — гора корпоративного сміття з непроданого товару.
У цю Чорну п'ятницю понад 226 мільйонів людей
зробили покупки в магазинах й онлайн.
Буде Гелловін.
Будуть святкування Дня подяки.
Тоді потрібен швидкий розворот, бо вже Різдво.
Зі святами вас!
Ханука.
Купіть більше іграшок.
Ти чула?
День Святого Валентина.
Тут повно всього на День Святого Валентина...
А тоді Пасха.
Прекрасні туфлі на Великдень, леді!
Тоді четверте липня, День пам'яті, День праці...
А після цього все починається заново.
Я кілька років працювала в інвестиційному банку.
Насправді мені багато чого в ньому подобалося,
але на першому місці повинна бути корпорація.
Я вставала, проходила кілька кварталів і їхала на роботу в метро.
Багато разів брала додому таксі о дев'ятій–десятій вечора.
І наступного дня те саме.
Я звільнилася, тому що
хотіла знайти щось, у чому був би вкладений більший сенс.
І я вважаю, що те, що я бачу, — це лише вершина айсберга.
Мене пригнічує картина того, як викидають корисні речі.
Це колесо для йоги.
Але час від часу стає видно навіть ще похмуріші речі.
Вона така класна!
Круть!
Ось що роблять із нерозкупленим товаром.
Наказують працівникові його роздерти, щоб ніхто ним не користувався.
Часто це відбувається, аби товар не розпродували зі знижками,
що, на думку компаній, може здешевити імідж бренду.
Однак є ціла купа причин,
майже завжди пов'язаних із максимізацією прибутку.
Я виклала відео:
«Ви працювали на фірму з роздрібної торгівлі,
яка наказувала вам нищити нормальні речі?
Розкажіть свою історію, позначивши хештегом "Моя_торгівля"».
Здалося, у ту мить шлюзи почали відкриватися.
Так, я працював у кафе «Барнс і Ноубл».
Нам казали розкривати випічку,
викидати її в смітник
і поливати вологою кавовою гущею.
За день до спливу дати придатності.
У «Панда Експрес» укінці зміни треба було перемішувати всю їжу,
аби ніхто не хотів її з'їсти. Зважили й викинули,
щоб вони відстежували втрати.
У «Ґеймстоп» нам казали розрізати диски
або просто виносити аксесуари на смітник.
Змушують усе нищити,
причому на смітниках стоїть камера.
Чому ми не можемо допомогти місцевим притулкам? Паскудство.
Я працювала в «Бас і Баді Воркс».
У нас була проблема з тим, що безхатьки рилися в смітниках
і витягали з них наші товари,
адже ми їх просто туди викидали.
Наша менеджерка наказала нам
витискати вміст наших товарів у смітник.
Каже: «Ми не хочемо бути брендом, яким користуються безхатьки».
Я звільнилася.
БРИТАНІЯ, 2021 РІК ПРИХОВАНА КАМЕРА
Це один з найбільших складів «Амазону» в Британії.
Щороку звідси на знищення відправляють мільйони
ідеально придатних товарів.
Один колишній працівник, який бажає залишитися анонімним,
показує масштаб
того, що їм наказують робити.
Від п'ятниці до п'ятниці
в нас стояла мета — 130 000 штук на тиждень.
У тому, що викидати, не було жодної логіки.
«Амазон» викидав на звалища іграшки!
ФРАНЦІЯ 2018 РІК
У нас є підтвердження того, що «Амазон» знищує товари.
Цей набір «Лего» коштує 128 євро.
«Амазону» було просто дешевше викинути їх,
ніж спробувати перерозподілити їх наново.
Нещодавнє дослідження показує, що на сміттєзвалищах лише в США
опинилися некуплені товари, зокрема з «Амазону»,
вагою 2,5 мільйона тонн.
Виробництво товарів
створює багато викидів, що нагрівають планету.
Тепер ми знаємо, що це сприяє зміні клімату.
Тому якщо знищувати те, чим навіть ні разу не користувалися,
це можна з глузду з'їхати.
Що в них за математика така?
Але якось вони все порахували, і вийшло, що такі дії
дорівнюють прибутку.
Усім хочеться вірити,
що компанії, у яких вони працюють,
не роблять лиха.
Тоді в мене не було часу думати про щось інше,
окрім як утриматися на роботі й ростити дітей.
Я щирим серцем була повірила їм.
Але потім до мене почало доходити, що «Амазон» насправді
не такий уже чистий і пухнастий.
Знаєте, безкоштовний сир лише в мишоловці.
Якщо щось надто добре, аби бути правдою, мабуть, є якісь наслідки
чи вартість, яку ви сплачуєте, навіть не знаючи.
І колись воно все вилізе боком.
Пам'ятаю, була щаслива година, я сиділа з друзями.
Й один мій друг запитав мене:
«Марен, ти знаєш як вони гноблять своїх працівників
і нищать планету.
Як ти можеш у них працювати?»
Мені потрібен був хтось, хто би втовкмачив мені це.
Пам'ятаю, у той момент у мене потекли сльози.
Кажу: «Гаразд.
Розумію.
Ти маєш рацію, і я повинна
або щось зробити, або звільнитися».
Сцена з розслабленням.
Майте на увазі, що з цього моменту
нашій взаємодії потрібен новий рівень відданості й віри.
Щоб споживачі не переставали купувати, мусите освоїти творчі тлумачення правди.
БІЛЬШЕ БРЕШІТЬ
Третє правило. Більше брешіть.
У тому, як люди бачать бізнес сьогодні, дуже цікавим є той факт,
що вони довіряють бізнесу більше,
ніж іншим великим суспільним інституціям.
Але ця довіра не завжди виправдовується.
Коли вийшла реклама «Кока-кола на пагорбі»,
я думала, що вона найкрутіша на планеті.
Проте «Кока-Кола» насправді просто зміцнювала
довіру споживачів до себе,
користуючись щоразу більшою тривогою стосовно довкілля.
ДЕНЬ ЗЕМЛІ!
Проблема з компаніями, які виставляють себе екозахисниками,
полягає в тому, що це стандартний маркетинговий хід:
показувати блискучу штучку в одній руці,
аби ви часом не глянули на іншу руку.
Навряд є більший чи кращий приклад цього,
ніж компанії на кшталт «Кока-Коли», які горами викидали пластик,
водночас запевняючи, що проблему розв'яже переробка.
Посмакувавши наші напої, відправте пляшку на переробку.
Правда зовсім-зовсім інша.
Як у фільмі «Шосте відчуття»
дитина казала: «Я бачу мертвих»,
так я всюди бачу брехливі етикетки.
І роблю з них меми.
#брехливіетикетки.
ДЖАН ДЕЛЛ ІНЖЕНЕРКА-ХІМІКИНЯ
Я побувала в тисячах магазинів, намагалася знайти сміттєпереробні заводи
й можу підсумувати:
переважна більшість етикеток про переробку пластику є нині фальшивими.
Я працювала з найбільшими, найвідомішими брендами,
які виготовляють взуття, одяг, іграшки.
Я допомагала компаніям розібратися, як розробляти й виготовляти безпечно,
ефективно й справді найкраще в екологічному плані.
І ці компанії надзвичайно старалися,
аби зробити свої заводи ефективними та не шкодити довкіллю.
Але як тільки вони виготовили продукт й поставили його на полицю,
то вмивають руки.
І кажуть: «Це не наша відповідальність».
Ви бачите, що пластикова упаковка сьогодні в магазинах повсюди,
і споживачі навіть не можуть її уникнути.
Правда в тому,
що переважна більшість пластику не підлягає переробці.
Це приклад продукту, який використовую етикетку про переробку
оцієї плоскої пластикової кришки, яка не підлягає переробці.
Я володію глибокими, широкими знаннями в цій темі
й просто не можу мовчати.
Де тут був ряд із туалетним папером?
А ось.
Компанії-виробники наносять ці стрілочки,
величезні стрілочки,
на всю цю поліетиленову упаковку,
намагаючись переконати споживача, що її можна переробити.
А ті куплять без почуття вини.
Викинуть у смітник.
Усе нормально...
Правила щодо пакування дуже м'які.
Тому нехай це стане простором для вашої творчості.
Чесно кажучи, ви можете написати, що вам заманеться,
і це практично не матиме наслідків.
Покажу приклади.
Пластик номер шість.
Розуміння споживачів:
цей товар можна використовувати знову й знову.
Справжнє значення: цей товар зберуть, тоді посортують,
а тоді, мабуть, закопають.
Або спалять.
Лишити біля крамниці.
Розуміння споживачів:
витрачу трохи часу, щоб бути хорошим громадянином.
Справжнє значення: крамниці назбирають певну кількість відходів і передадуть,
щоб їх закопали.
Або спалили.
Наступні символи здебільшого безглузді.
Але завдяки їм люди спокійнесенько купуватимуть те,
що, дуже ймовірно, закопають
або спалять.
У цілому світі ми переробляємо менш як 10%
усього пластику, який виробляємо,
тому є помилкою казати, що відповідь на проблему забруднення пластиком —
це більше переробляти.
Розв'язання — це виробляти менше пластику.
Їх не можна переробити.
Сміття.
Сьогодні компанії закликають нас:
«Більше купуйте, більше всього майте».
Якщо ви сортуєте сміття, то все буде добре.
Але гори й гори пластикових відходів, які є по всьому світу,
доводять, що це неправда.
Ми попросту не можемо переробити
всі ті речі, які вони хочуть, щоб ми купили.
Ніколи не забувайте:
після того, як товар купили й використали, він уже не є вашою відповідальністю.
Не хвилюйтеся,
після покупки товари, як правило, житимуть самі по собі.
Створіть короткометражний фільм про пакет і його життя після використання.
Драматична музика.
Я створений дуже витривалим.
Мої творці зіткали мене з металу й пластику,
аби створити непроникну оболонку.
Але мене жорстоко пограбували.
А тоді викинули й залишили помирати.
Але я не збирався здаватися.
Я подорожуватиму світом
у пошуках тих, кого спіткала така ж доля.
Не плачте через мене.
Я витримаю.
Сцена через десять років.
Сцена через сто років.
Пакування їжі прекрасне.
Серед інших прикладів витривалих, але потенційно шкідливих товарів
є планшети й телефони,
одяг із синтетичних поліпропіленових волокон,
різноманітні іграшки.
Якщо споживачів почне непокоїти
купівля цих й інших схожих товарів,
простої оманливої етикетки може бути недостатньо.
Можливо, треба інвестувати в сильніше заспокоєння.
Це підхід, відомий як зелений камуфляж.
Він майже завжди буде дешевшим, ніж розв'язувати справжні проблеми.
Лишень уявіть світ, де сукня
може мати позитивний вплив на планету.
Зелений камуфляж — це коли компанії вдають, що їм не байдуже
на сталий розвиток, і що їм... Можна сказати: «Не насрати?»
І що їм не насрати.
Форма подачі дуже тонка: природні середовища в рекламі
або послання, вкладені в уста дітей.
Мені 11 років, і в мене є неймовірне захоплення — переробка сміття!
Або просто часте використання зеленого кольору.
Насправді довкіллю завдають шкоди всі вироблені товари.
Гадаю, є значна частка зеленого камуфляжу.
А для мене це означає дволикість.
Тому я вживаю цю назву дуже обачно,
адже слід бути обережним із тим,
на кого вказуємо пальцем, мовляв: «Ти брехун».
Це дуже серйозне звинувачення.
Іншими словами, є багато «зелених прагнень».
Це коли рада директорів, керівники компаній
думають, що вони роблять достатньо.
Матінко-природо,
ласкаво просимо в «Еппл».
Як там погода?
Споживачі довіряють корпораціям тому,
що вважають, що ті справді роблять щось хороше.
Дехто з них справді робить щось хороше? Так.
На рівні, що дозволяє робити зміни? Ні.
Переважна більшість — ні.
Алексо, вимкни світло.
Зелений камуфляж — це подвійне зло.
Ви не тільки не робите того, що обіцяли робити,
але ще й
намарно втихомирюєте людей.
КУПИТИ ЗАРАЗ В 1 КЛІК
Я пройнялася цим настільки, що вирішила долучитися
до реальних змін.
КУПИТИ В 1 КЛІК
Я приєдналася до групки інших працівників.
Ми лиш хотіли підштовхнути «Амазон» до більшого.
НОВА ГРУПА ЕКОСВІДОМІ ПРАЦІВНИКИ «АМАЗОНУ»
Нас запросили на зустріч.
Попросили не розказувати про неї.
І були дуже агресивні. Дуже...
У голові звучало: «Що це коїться?»
Я думала: «Я хочу могти дивитися в очі моїм дітям через 20 років».
У мене з'явилося розуміння, мовляв:
«Я вже знаю, що наша діяльність не сприяє сталому розвитку».
В «Амазону» не було жодних значущих цілей,
ні дат, ні планів.
Не було планів на кшталт:
«Ми виміряємо наш вуглецевий слід».
Ми хотіли, щоб «Амазон» розробив кліматичний план для всієї компанії.
Для наших клієнтів, для нашого світу
немає проблеми важливішої, ніж кліматична криза.
І ми дуже в цьому відстаємо.
Я хочу попросити Джеффа Безоса вийти на сцену,
щоб я могла поговорити з ним безпосередньо.
Я представляю 7 700 його працівників.
Пан Безос вийде пізніше, дякую.
Чи почує він цю промову?
Гадаю, так.
Ми закликали використати обурення,
бо обурення породжує дії,
а дія породжує надію.
Цього тижня працівники «Амазону» протестуватимуть
проти екобездіяльності компанії.
-Я виходжу на протест. - Я виходжу на протест.
Це вперше за 25-річну історію «Амазону»
працівники штаб-квартири цієї компанії в Сіетлі
братимуть участь у страйку.
Увечері напередодні страйку «Амазон» узяв екозахисне зобов'язання.
Джефф Безос, засновник і гендиректор «Амазону»,
обіцяє, що його компанія буде однією з перших,
які виконають на десять років раніше Паризьку кліматичну угоду.
Я спитала себе: «Чи зможе "Амазон" справді змінитися так, аби скомпенсувати
шкоду, яку він заподіює?»
Не знаю.
Так, я тицяла їх, як кота в самі знаєте що.
Такого їм точно не хотілося.
Ніколи не забувайте.
Ви завжди мусите бути на крок попереду ваших критиків.
Але як би вам це не вдавалося, ваш подальший ріст
матиме нелегкі наслідки.
Вам потрібно буде навчитися їх мінімізувати.
Гайда, я зараз покажу.
Зобразити 400 мільйонів тонн щорічних пластикових відходів.
Зобразити 50 мільйонів тонн щорічних електронних відходів.
Після десяти років керування «Юнілевером»
я відчув, що міг би більше впливати на світ,
вийшовши за межі свого корпоративного світу.
Якщо ви керуєте бізнесом лише короткочасно,
тільки для акціонерів,
не зважаючи на негативні наслідки своєї діяльності,
тоді десь закралася ґрунтовна помилка.
Але саме цим ми й займалися.
Зобразити відходи, створені за один рік — у 2050 році.
Вистачить, аби заповнити центр Токіо й створити вдвічі більше, ніж нині.
Поки ми визначаємо успіх як створення більшої кількості речей,
більших прибутків,
то, думаю, на жаль,
у нас проблеми.
Пам'ятайте, якщо споживачі дізнаються про проблеми з відходами,
це може негативно вплинути на ріст.
А отже, вам потрібно навчитися ефективніше приховувати проблеми.
Будьте непомітними.
БІЛЬШЕ ХОВАЙТЕ
Четверте правило. Більше ховайте.
ГОНКОНГ
Спробуйте глянути, чи на них є якісь мітки або...
Тут багато техніки компанії «Делл».
Тут купа різних брендів.
Факси три в одному, принтери, усе, що можна.
Мене звуть сміттєвим Джеймсом Бондом.
Не знаю, з чого це пішло.
Усю свою кар'єру я відстежую відходи й з'ясовую, що стається з речами,
які ми викидаємо в чарівне місце «Геть».
Сміття завжди було,
але тепер його стало набагато більше, і воно набагато токсичніше
й тривкіше в довкіллі.
Прямо зараз, сьогодні, ми відстежуємо близько 400 пристроїв.
Ми любимо використовувати рідкокристалічні плоскі монітори.
Ми ставимо трекери в отакі десь місця,
збираємо все знову докупи
й доставляємо товар так званому переробникові.
А тоді бачимо, що з ним насправді стається.
Це був сміттєпереробний завод у Дрездені, Німеччина,
де ми лишили наш рідкокристалічний елемент.
Ми пасли товар по всій Німеччині. Аж до Антверпена, Бельгія.
Торговці сміттям найбільше полюбляють Антверпен,
бо там поліціянти чи то роззяви, чи то їх замало.
Перевозити цей вид електронних відходів за кордоном заборонено,
але компанії завжди знаходять спосіб обійти правила.
Ми почали розмови з експортерами, і вони розповіли:
«Так, ми пройшли митницю, поклавши стодоларову купюру
у двері кожного контейнера».
Вони їх позбирали й залюбки все пропустили.
Трекер рушив далі
й опинився в
Таїланді.
Видно дуже багато позначок.
Ми зайшли в Google Earth,
обдивилися, і тоді я вирушив туди.
ТАЇЛАНД
Коли я прибув, то застав жахливу сцену.
Робітники розбивали відходи вручну.
Виділяючи в процесі купу дуже токсичних речовин.
Коли такі товари розробляють,
то про таке ніхто не думає.
Скажу з особистого досвіду:
розробникам й інженерам у таких компаніях відомо,
що про відходи ніколи не говорять.
У компанії, що створює ноутбук, телефон чи інший пристрій,
немає нарад на тему:
«Поговорімо про кінець життєвого циклу пристрою».
Мені одразу згадуються одні цікаві розмови
розробників гарнітури віртуальної реальності.
Усередині такої гарнітури є батарея.
Ця батарея запечатана й розміщена таким чином,
що її не можна замінити й продовжити життя пристрою.
Я знаю, що в кількох мільйонах цих гарнітур по всьому світу
закладена неначе бомба сповільненої дії,
після вибуху якої вони безповоротно перетворяться на електронне сміття.
І я відчуваю часткову відповідальність за це.
Коли життєвий цикл пристрою закінчується,
то він рухається вниз по ланцюгу відходів до якогось
регіону світу, де зможуть утилізувати
цей матеріал. Можливо, небезпечним способом.
Причина того, чому відходи мандрують планетою, —
це бажання скористатися, використати
слабшу економіку,
аби зробити щось, що коштує багато грошей.
Вони змушують когось платити,
але ті платять не грошима, а своїм здоров'ям.
Серед складових електроніки є й важкі метали:
кадмій, свинець, ртуть,
бромовані антипірени, що можуть спричиняти рак і порушення репродуктивної системи.
Це не просто сміття. Це небезпечні відходи.
Споживання завжди породжуватиме відходи.
Краще зосередьтеся на чомусь веселішому.
Господи!
І не забувайте, що до сюрпризу вже недовго.
Не забувайте: що більше продажів,
то креативніше вам треба розв'язувати питання з відходами.
Найяскравіше це видно у квітучій індустрії моди.
Далі обговорімо, як інноваційно поводитися з використаним одягом.
Сцена з балакучим кросівком.
Агов, я тут.
Як життя?
Вам, мабуть, цікаво, як я тут опинився.
Скажу так, це мені ще пощастило.
Проблема в тому,
що, оскільки ми зроблені з пластику, то живемо дуже довго.
От моя родина всього надивилася.
Мого батька відправили на пенсію в чилійську пустелю.
Кажуть, його видно з космосу.
Але найбільше я переживаю за свого кузена Майка.
Його віддали благодійникам.
Він думав, що знайде новий дім.
А його жбурнули в купу з іншим взуттям і перевезли через цілий світ.
Коли він прибув,
то виявив, що він нікому не потрібен.
Кажуть: «Ми віддали кудись свій одяг».
«Кудись» — це для людей щось абстрактне.
А от ми працюємо на місці.
«Кудись» — це тут.
Я обожнюю дизайн, але зайнялася створенням стилів аж в університеті.
Мені здається, у мене немає сталого стилю. Я завжди експериментую.
У Гани є дивовижна історія дизайну, інновацій та моди.
Але за останні десять років
відходи з одягу стали тут великою проблемою.
Багато брендів заохочують людей у Європі й США жертвувати свій старий одяг.
Я розгребла свою шафу,
і є два мішки одягу, який треба викинути.
Якщо принести старий одяг в H&M, його перероблять.
А ви отримаєте знижку 15% на наступну покупку в H&M.
Багато пожертвуваного одягу опиняється в таких місцях, як Гана.
Проблема в тому, що надсилається стільки одягу,
що ми не можемо його опрацювати.
Тому одяг часто скидають на місцеві пляжі,
або його туди змиває дощем.
Отакої.
Гора.
Надходить занадто багато одягу.
Скільки нас у Гані, 30 мільйонів?
А щотижня прибуває п'ять мільйонів одиниць.
Годі вже мені базікати, ходімо в H&M.
Бренди підштовхнули людей до думки: «Це так дешево, що я можу це купити».
Якщо й витримає лиш кілька прань, усе одно окупиться.
Розпакуймо й приміряймо нову колекцію «Барбі» від «Зара».
З цієї точки зору, бренди вплинули на психіку клієнтів.
Але ж бренди не думають про весь цикл, правда?
От викинули, а тоді що?
Бренди нині за це не відповідають.
Я зробила замовлення в Shein на 500 доларів.
Ця проблема стосується всіх на Землі.
Поліестер — вид пластику, зроблений із нафти.
Найбільша шкода, яку видно прямо зараз, така: коли ми перемо одяг із поліестеру,
з нього відривається багато мікропластику.
Він потрапляє в систему водопостачання
й повернеться в нашу їжу.
Ми виявили, що ви їсте пластик.
Він проникає глибоко в тканини легень і в клітини крові.
Якщо глянути під мікроскопом, це гострі частинки з жорсткими краями,
тобто вони завдають ударів
і спричиняють запалення в небезпечних місцях та різні хвороби.
Народ, я не можу повірити, що я бачу.
Диви, це пластик.
Дивись, чуваче!
Я розумію бренди. Вони хочуть, аби люди були сліпі
щодо дійсності на місцях.
Зупиніться. У світі забагато одягу.
Зупиніться, бляха-муха.
Можна собі подумати: «От дивлюся я на вулицю, і тут немає сміття
на кожному кроці».
Але
наша вода й наше повітря заражається.
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ
Хімікати в наших відходах
не залишаються там, де їх викинули, — на звалищах по всьому світу.
Ці токсини вимиваються в навколишнє середовище.
І згодом спричиняють серйозні проблеми зі здоров'ям.
Ідеться про неврологічні розлади,
рак, серйозні хронічні захворювання.
БОСНІЯ
Відходи вже не можна тихесенько прикрити.
І хоча я думаю,
що багатьом хотілося б їх приховати, так не вийде.
Урок такий: це неможливо.
Вони потрапляють у повітря, у землю, у воду.
Лише ці три місця.
Вибирайте отруту.
Гадаю, мою особисту подорож можна підсумувати словами:
«Пробач мені, Отче, бо я згрішив».
Це якщо озирнутися на те, що я накоїв, бувши в індустрії моди.
Якщо поглянути на збільшення
товарів, проданих за місяць, за квартал, за рік...
то стає зрозуміло,
що це якийсь цикл...
болю.
Можливо, це дарує вам і вашій родині прекрасне життя,
але ще потрібно узгодити це з тим, що важливе для вас
як людини.
Ховатися від своєї співучасті можна лише певний час.
Тому наприкінці 2019 року я дуже ввічливо пішов зі своєї посади.
Аби направити всі зусилля й усю енергію до кінця свого життя
на виправлення деяких проблем,
до яких я, можливо, доклався або...
Не хочу ходити колами. До яких я доклався.
А зараз я мушу бути дуже відвертою.
Стратегія максимізації прибутку
призведе до неминучої трансформації довкілля.
Три, два, один...
Не бійтеся.
Ваш безперервний успіх затримає найрадикальнішу шкоду вам самим.
Просто переконуйте інших, що ви розв'язуєте проблему.
П'ять.
Більше контролюйте.
БІЛЬШЕ КОНТРОЛЮЙТЕ
Сцена з барвистим миготінням.
Віддаляюся поступово, щоб збільшити інтригу.
Хоча в мене немає якоїсь фізичної форми, я подумала,
що на цій стадії наших відносин було б корисно уявити її собі.
Щоб виконати п'яте правило,
вам потрібно опанувати тонке мистецтво цілковитого контролю.
Пам'ятайте, якщо ви все контролюєте, то проблеми просто зникнуть.
Мені казали, що коли подивитися на Землю з космосу,
то змінюється об'єктив, через який ти бачиш світ.
Коли дивишся звідти на Землю,
атмосфера здається дуже розрідженою.
Світ дуже обмежений і крихкий.
Не забувайте,
здійснення контролю треба починати на власних підлеглих.
Навчіться їх контролювати й налаштуєтеся на успіх.
Я якимось чином отримала право
перейти на рівень керівників,
від директора й вище,
і я побачила
довідник із кар'єрного росту й зайняття посади директора.
Це була одна сторінка! У двох словах:
«Чи ви
зобов'язуєтеся
стояти за компанію попри все?»
Вони хочуть контролювати наративи
й аби хтось слугував рупором історії, у якій вони хочуть усіх переконати.
Мовляв: «Ми екозахисники й найкращий роботодавець у світі».
Вони дуже вправно розкручують цю історію
й не хочуть, щоб хтось їм цю історію перервав.
Після отримання прав найменування «Клаймат Пледж Арени» в Сіетлі
«Амазон» поставив планету в самий центр своїх пріоритетів.
Екозахисне зобов'язання «Амазону» звучало на папері чудово.
Але в розрахунках свого вуглецевого сліду
компанія враховувала лише десь один відсоток проданих речей.
А от викиди «Амазону» виросли на 40% —
через два роки після екозахисного зобов'язання Джеффа.
Я відчувала, що стою на правильному боці історії.
Ми тиснули й тиснули заради більш значущих змін,
і витало якесь от справжнє відчуття імпульсу.
«Амазон» досі допомагає нафтогазовим компаніям
швидше виявляти й добувати більше викопного палива.
Поки це триватиме, працівники й надалі битимуть на сполох
і виходитимуть на страйк.
Ми прийшли разом із працівниками складу
й відчули, що в є нас сила змусити «Амазон» ставитися серйозніше
до своєї екологічної та соціальної відповідальності.
Те, що трапилося після, шокувало,
але не здивувало.
Погода, розбурхана зміною клімату, спустошує різні країни по всьому світу,
а «Амазон» вирішив погрожувати своїм працівникам.
Електронний лист, який потрапив у руки The Guardian,
свідчить про розслідування «Амазон» над своєю працівницею, Марен Костою.
Я спокійно сиділа собі вдома, працювала.
Приєдналася до відеодзвінка.
БУДЬ ЛАСКА, ЗАЧЕКАЙТЕ ОРГАНІЗАТОР ВАС ВПУСТИТЬ
Я під'єдналася, а там була працівниця відділу кадрів,
яку я не впізнала.
Вона запитала:
«Ви записуєте цей дзвінок?»
Кажу «Ні». А вона: «Добре.
Оскільки ви порушили нашу внутрішню політику, то, по суті,
утратили право працювати в "Амазоні".
Рішення набуває чинності негайно, ви більше не працюєте в "Амазоні".
Дзвінок завершено».
ОРГАНІЗАТОР ЗАВЕРШИВ ЦЕЙ ВІДЕОДЗВІНОК
Працюєш там 15 років, і тут раптом твоїй кар'єрі настає кінець.
Після звільнення я взяла рік на відпочинок.
Але я напружено мізкувала, чим я могла б займатися.
Я відчувала,
що технологічні гіганти —
це не те місце, у якому в тебе є вплив, достатній, аби змінювати системи,
яким треба змін.
Їх треба підштовхнути.
І саме тому
мені здалося,
що місце, де б я могла мати найбільший вплив, — це влада.
Тепер я балотуюся в міськраду Сіетла.
Коли хтось кидає виклик твоєму світогляду,
то контролювати завжди важко.
Зберігайте спокій.
Якщо ви виконуєте всі ці правила,
то станете неймовірно багатими.
Усміхнений крутий емоджі.
Мої вітання.
Ви закінчили частини нашої взаємодії від першої до п'ятої.
Щоб закріпити ці уроки,
маємо найефективніший, за дослідженнями, спосіб закарбувати їх у мозку, — пісні.
Найбільша загроза успіху
насуне від об'єднання окремих ворогів.
Не втрачайте пильності.
Сцена з музикою.
У світі корпорацій
Якщо хочеш заблищати
Слухай правила уважно
Усе, що буду казати
Перше: більше продавайте
Крутий вигляд завжди майте
- Два - Витрачайте більше
Ігнорувать навчись ненависть
Щиро вітаю всіх присутніх на цьому слуханні
стосовно права на ремонт.
Ми пробували грати за їхніми правилами й просити,
але зрозуміли, що все підтасовано.
Слід було змінити правила гри.
Як ви відповісте на аргумент,
що право на ремонт шкодить американським компаніям?
Питання в тому, хто вирішує, що буде з нашим товаром?
Хто вирішує кожен його крок?
Гарна новина. «Еппл» учора анонсував програму,
яка дозволяє користувачам лагодити айфони без утрати гарантії.
Беккі, вибач, мені здалося, що в нашій редакції рак свиснув.
Три.
Більше брешіть
Ростіть без упину
Чотири.
Більше ховайте
Шкоду ховайте з виду
Як гендиректор фірми побутової електроніки
скажу, що я не розкидаюся словом «регулювання»,
але ми бачимо численні успіхи в Європі.
Зараз бачимо успіх у Нью-Йорку — стосовно права ремонту.
Якщо компанії не хочуть самі ремонтувати,
то втрутиться влада, яка змусить їх це робити.
Заради споживачів і заради довкілля.
Приготуйтеся до останнього уроку, він найважливіший з усіх.
П'ять.
Більше контролюйте
І світ впаде вам під ноги
Якби в мене була чарівна паличка лідера світу
я б зобов'язав кожну компанію, яка виготовляє будь-які товари,
планувати кінець життєвого циклу.
І байдуже, чи це автомобіль...
Чи це предмет моди,
телефони.
І так далі.
Кожна галузь має взяти відповідальність за кінець життєвого циклу свого товару.
Досить перекладати її на споживача. На нас.
Вона ваша.
Дотримуйтеся цих правил
Успіх знайде вас
Вороги хай не дізнаються
А якщо хто сумнівається
Хай замовкне враз
Ми подружилися
Зізнання залишилося
Коробка ця пуста
Це все була брехня
У цім моя вина
Пробачення не прошу
Діліться інформацією з нашого сеансу лише з довіреними користувачами.
Широке озвучення цих правил може негативно вплинути на ваші продажі.
Ми можемо вирішити, що ми не хочемо так жити,
і розвернутися в іншому напрямку.
Іноді це здається безнадійним,
але є способи тиску на корпорації, аби вони змінили свої процеси.
Чесно кажучи, я в захваті.
Мені трохи соромно, що ми таким займаємося.
Але я в захваті, бо знаю: усе можна виправити.
Не викидайте одразу електроніку, а за змоги відремонтуйте.
Не знаєте як — знайдіть друга, який поможе.
З ким можна поговорити? Пошукайте.
Зв'яжіться з депутатами, людьми, які мають владу,
які можуть допомогти.
Не підлягає переробці, не підлягає переробці.
У Франції є закон про те,
що кришки чашок можуть бути лише паперовими, не пластиковими.
І це дає мені надію.
Це перше стовідсотково рослинне взуття.
Можемо подрібнити його й вернути в землю.
Вибачте, аж руки сверблять.
Електроніка нам точно потрібна.
Її варто створювати, але треба робити це розумніше.
Це мій особистий ноутбук.
Знімаємо кришку.
Унизу в нас тут батарея.
її легко замінити.
Тут нічого не склеїли й не запечатали, тож усе можна відремонтувати.
Скажіть «ні» швидкій моді, скажіть «ні» одноразовим речам,
пляшкам із водою, чашкам для кави,
уловам із розпродажів.
Якщо ви думаєте, що вам щось потрібно, додайте цю річ у свій кошик,
хай полежить там місяць.
І якщо за місяць ви досі хочете її купити, вона справді потрібна.
Ось і все. Ось і все. Просто менше купуйте.
І все буде добре.
Життя — це події й люди, які нас оточують.
Наші речі допомагають, але не є ціллю. Не є метою.
Хто помирає найбільшим власником, не виграє.
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль