Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Privind măiestria nemărginită a creației, ați fost curioși vreodată...
Ați fost curioși să aflați la ce folosesc pădurile, văile, munții și bălțile?
Câte clădiri au fost dărâmate pentru toate astea?
Și cine a emis autorizația?
Dar animalele minunate, cu iz puternic, cu care împărțim planeta?
Care-i treaba cu ele?
Furnici inutile, cai hidoși cu gât lung,
vombatide dezgustătoare și elefanți superbi.
Ce vor aceste creaturi?
Și de ce refuză să ne spună?
Și, firește, mai suntem și noi.
Specia umanică.
Sunteți curioși să aflați cum am ajuns aici? Și unde ne îndreptăm?
Sunteți curioși să dezlegați marele mister, și anume sensul vieții?
Eu nu. Dar alții au fost.
De mii de ani, filozofi, artiști, scriitori și Carol, mătușa mea,
s-au străduit să definească rostul omenirii.
E sensul vieții o enigmă care are rezolvare?
Dacă așa o fi, îi ascultăm sau mai bine nu stricăm suspansul?
În acest documentar de excepție, voi cutreiera globul,
voi umbla cu încetinitorul prin locuri pitorești
și mă voi apropia de cele mai însemnate molecule existente.
Voi vorbi cu academicieni, experți și mamifere avizate.
Și voi pune cele mai pertinente întrebări cu organele vorbirii.
Bună! Cine ești?
Brian Cox. Predau fizica particulelor la Universitatea Manchester.
Preferi „Brian” sau preferi „Cox”?
Haideți cu mine, Philomena Cunk, să descoperim ce rost au toate!
Urmăriți Philomena Cunk: Despre viață.
PHILOMENA CUNK: DESPRE VIAȚĂ
Bun-venit în universul nostru, o expansiune infinită,
plină de stele, planete și mizerii spațiale asortate.
Aici locuiți.
Ba chiar vă aflați în această fotografie, dar nu știm unde,
fiindcă universul e atât de vast, încât nu vă putem vedea,
chiar și cu urechile alea.
Contemplarea acestei tapiserii infinite ne face să ne punem întrebări.
Nu despre dispariția tavanului,
ci întrebări profunde care ne zguduie până-n miezul găoazelor noastre.
Ne întrebăm: „Cum a ajuns aici?”
CAPITOLUL I CREAȚIA
Tu cine ești?
Sunt Douglas Hedley.
Predau filozofia religiei la Universitatea Cambridge.
Așadar, de ce suntem aici?
Adică de ce există ființele umane?
Nu. De ce suntem chiar aici...
- E aproape de casa ta sau cum? - Nu.
Am făcut 90 de minute cu metroul până aici.
Există multe teorii despre cum a apărut universul,
iar una dintre primele vine din lumea trăsnită a religiei.
Acesta e dragul Vechi Testament,
primul text din Universul Cinematic Creștin.
Isus nu apare aici.
Mai mult e vorba despre tatăl lui, un bărbat mânios și misterios
cunoscut după numele de scenă, Dumnezeu.
Trec direct la lucrurile serioase.
- Există Dumnezeu? - Da.
Ce rapid!
Super!
A dovedit cineva asta?
Nu, e în limitele conștiinței fiecăruia.
- Dumnezeu are un frate pe nume Simon? - Nu.
Dar nu se poate dovedi, deci poate are.
Poate că universul e creat de Simon.
Vechiul Testament susține că universul a fost creat de Dumnezeu și/sau de Simon
în doar șapte zile.
E o mare izbândă pentru un timp așa de scurt.
Dar, spre deosebire de noi, lui Dumnezeu nu-i tot zbârnâia iPhone-ul.
Dumnezeu a început cu porunca: „Să fie lumină!”
E logic, fiindcă trebuia să vadă ce face.
A despărțit lumina de întuneric, cum fac și eu când trag jaluzelele.
Apoi a creat firmamentul,
ce-o mai fi și aia,
apoi oceanele și stelele.
Următorul truc a fost popularea oceanelor cu animale de apă numite și „pești”.
În văzduh, a pus bestii aeriene numite și „păsări”.
Apoi a infestat pământul cu insecte, reptile, mamifere
și cu clasa limacșilor sau cum s-o numi.
La final, pentru capodopera sa,
a creat singura chestie care merită lăudată.
Pe noi.
Pe planeta Italia se află Capela Sixtină.
Aici se găsesc colecții de imagini uimitoare,
create de remarcabilul zugrav-decorator Michael A. N. Gelu.
Această lucrare a fost făcută în patru ani și a distrus un tavan în stare excelentă.
Indiferent de părerea voastră, reprezintă ceva de mare însemnătate.
Momentul în care Dumnezeu ne-a ejaculat din mâinile sale.
Imaginea celei mai importante ciocăneli cu degetul
a inspirat secole în șir vizitatorii Capelei Sixtine,
dar și vizitatorii acestei copii, însă pentru mai puțin timp.
E una dintre cele mai de vază capodopere,
dar e și cea mai enervantă de privit.
Când îmi ridic privirea, mi se taie respirația,
mai ales din cauză că îmi sucesc gâtul.
Când Michelangelo a pictat Capela Sixtină,
a început pe podea și apoi a răsturnat clădirea?
Sau mereu a lucrat pe tavan?
Pictura mereu a fost pe tavan.
E foarte înalt tavanul, nu?
Michelangelo avea o pensulă lungă sau brațe foarte lungi?
A trebuit să urce pe niște schele și să își dea capul pe spate.
Dar așa nu i-ar fi picurat vopsea în ochi? Pun pariu că clipea întruna.
- Așa. - Nu s-a plâns de asta, dar e probabil.
Chiar și așa, cât a pictat capela, sigur și-a lucrat mușchii superiori.
Cât de musculoase erau brațele lui?
Dacă un preot nebun i-ar fi sărit în spate cât picta,
ar fi putut să se întindă și să-l apuce?
Da. Așa cred.
Cred că era destul de musculos. Cu siguranță.
- Ar fi putut să-i dea o labă. - E posibil.
Dumnezeu îl creează pe Adam aici.
E jumătate din primul cuplu celebru, Adam și Eva.
Aici sunt jucați de actori care au acceptat să fie filmați goi.
Adevărații Adam și Eva n-ar fi avut tatuaje care ar fi trebuit ascunse
sau piercinguri în zone intime, pe care să i le dea cercetătorului nostru.
Le-am estompat părțile jignitoare,
cu o tehnologie inexistentă în Vechiul Testament.
Deci e de la sine înțeles că eu văd tot.
Chiar dacă nu vreau.
Adam și Eva au fost atât primii oameni, cât și primii care și-au dezamăgit tatăl.
Dumnezeu a ascuns secretul cunoașterii într-un fruct delicios,
dar apoi l-a interzis, naiba știe de ce.
L-au mâncat oricum.
De acolo s-a inspirat Apple și a precipitat declinul omenirii.
Acesta a fost păcatul originar.
De atunci, toți oamenii sunt considerați păcătoși.
CAPITOLUL II PĂCATUL ȘI VIRTUTEA
Păcătoșii se tem că Dumnezeu îi va pedepsi, dar tu?
Ei bine, și eu sunt păcătos, ca oricine altcineva.
Nu, întrebam dacă tu o să îi pedepsești.
Nu.
Dumnezeu a avut nevoie de ajutor pentru a ne ține sub control.
A știut la cine să apeleze.
La Moise, cel mai de succes influencer din perioada Vechiului Testament,
un MrBeast al acelor vremuri.
Într-o zi, l-a invitat pe Moise pe Muntele Sinai,
apoi i-a dat un set de reguli gravate pe tablete de piatră.
Acesta a fost primul comunicat de presă din istorie.
Apoi i-a poruncit lui Moise să partajeze mesajul.
Acesta sigur s-a enervat,
fiindcă a coborât pe jos cu tabletele și probabil nu avea loc în rucsac.
Câte „Zece Porunci” au existat?
Adică? Tocmai ai spus tu. Zece.
Deci au fost zece „Zece Porunci”?
Nu au fost o sută de porunci. Au fost zece porunci.
Deci au fost zece porunci.
Da. Exact.
Aceste reguli sunt un set de termeni și condiții pentru omenire.
Toți creștinii au acceptat să le urmeze
și să primească și alte mesaje promoționale,
pe alte subiecte de interes.
Cum a reușit Dumnezeu să le comprime în zece puncte,
când iPhone-ul are o sută de pagini de termeni și condiții?
Asta ne arată măreția lui Dumnezeu, e mult mai concis decât noi.
E un contract cu efecte juridice?
E o făgăduință a iubirii dintre Dumnezeu și adepții lui.
Nu, mă refer la iPhone.
Pentru a rămâne în grațiile Domnului, adepții devotați evită plăcerea păcătoasă.
Nu vor tânji după leneși cât trăiesc.
Nu toți cred că e rău să te simți bine.
Unii oameni se dedică hedonismului, cel mai slinos concept după onanism.
S-au clădit orașe pentru năzuințele hedoniste,
orașe impresionate, opulente, ca Swansea, din Țara Galilor,
dar și ca acest loc.
Acesta e Las Vegas, denumirea spaniolă a „The Vegas”.
Cu o cultură a cazinourilor, cluburilor de striptease și bețiilor,
e ca o Mecca pentru cei care nu merg la Mecca.
„Vegas e o metaforă strălucitoare pentru indulgența umană”, zise regizorul.
„E departe și costisitoare pentru filmări”, zise producătorul,
care s-a lăsat păgubaș.
Din cauza reputației, Las Vegas e supranumit și Sin City,
adică prescurtarea lui Cincinnati, dacă acesta nu ar fi total alt loc.
Mulți turiști care vin buluc aici speră că ce se petrece în Vegas rămâne în Vegas.
Poate e adevărat, dar Dumnezeu le vede pe toate.
Inclusiv ce făcea Sean, fostul meu, cu degetul mare.
Ba mai rău, Dumnezeu nu știe doar de păcatele deja comise.
Știe și despre păcatele pe care te gândești să le comiți.
Dumnezeu știe ce gândim.
Ar fi mare haos cu datele personale. Putem refuza prelucrarea lor?
Nu, din câte știu.
Îl poți fenta pe Dumnezeu cu gânduri la derută?
Să te gândești la opusul chestiei la care te gândești.
Ar funcționa metoda asta?
- Nu cred. - Deci nu...
Nu e doar un Dumnezeu atotștiutor, e și un Dumnezeu omnipotent, atotputernic.
Sincer, relația asta cu Dumnezeu ridică multe semnale de alarmă.
Ne urmărește mereu.
Impune reguli. E iute la mânie.
Ba chiar se crede Dumnezeu. Nu e un narcisist toxic, de fapt?
Dacă urmezi dumnezeiește regulile lui Dumnezeu, mergi sus în rai.
Sună excelent, dar dacă mori bătrân, o să ai de urcat multe scări.
În rai, nimeni nu muncește.
Poate ți se cere să speli vasele,
dar apetiturile pământești au fost săturate,
deci ai de spălat doar ocazionala cană.
Alternativa raiului e iadul,
hăul încins al osândirii și torturii eterne,
care are doar două stele pe Tripadvisor.
Tratăm profunzimi spirituale în emisiune.
Putem vorbi despre ce avem în străfunduri?
La poarta raiului, suntem judecați dacă nu suntem curați în străfund?
Cred că suntem judecați pentru faptele noastre.
Ce vedem când ne uităm în străfund?
Depinde de ce e fiecare pregătit să vadă.
De cât e de profund, da.
Prin firea sa neiertătoare, Domnul le cere credincioșilor să-i rămână în grații
printr-o formă organizată de ploconire, numită slujirea Domnului.
Tu ești profund, Rege al raiului
Și când duhnește a păcat
Tu ești profund cu tărie
Penetrează-ne până-n toi
Profund!
Tu ești profund până-n vecii vecilor
Mulți consideră că slujirea Domnului le oferă un țel în viață.
Pupincurism la șefu'.
Dacă Dumnezeu e sus, de ce ne rugăm în genunchi?
Îngenuncherea e expresia sentimentului de evlavie și sfințenie.
Dar ce sens are să îngenunchezi, să stai îndoit?
E proastă acustica.
Nu ar fi mai bine să stai în picioare și să-ți urli rugile la cer?
Dumnezeu nu e în cer la propriu.
Bine, dar atunci unde e? Are adresă?
Dumnezeu e prezent
în toate locurile, tot timpul.
Chiar și în dulăpioare?
Ai pus o întrebare foarte importantă.
Așadar...
Un mod de a înțelege prezența divină
e prin analizarea conștiinței Domnului.
Chiar dacă Dumnezeu nu e în dulăpior,
el știe tot ce se petrece în dulăpior.
Scuze, e în dulăpior sau nu?
Nu toți cred că Dumnezeu e cel care ne-a dat viață.
Sunt și alte povești despre origini.
CAPITOLUL III PE TOATE PĂRȚILE
Venind încet către voi
e geniul victorian nebărbierit, Charles Darwin.
Darwin s-a urcat pe un Beagle și a mers în Galápagos.
Acolo, o țestoasă i-a dat o idee în forma unei teorii.
Aparent, trupurile umane nu au fost mereu trupuri umane.
De ce strămoșii noștri și-au tras-o cu primate?
- Strămoșii și-au tras-o... - Cu primate.
Nu se trag din primate.
Primatele și noi ne tragem din altceva.
- Cimpanzei. - Nu chiar...
Nu e tocmai vorba de cimpanzei, de primate moderne sau de noi.
- Deci nu ne-am tras-o cu un cimpanzeu? - Nu.
E greu de crezut că suntem o mutație a maimuței,
dacă nu accepți că ființele sunt identice la nivel microscopic.
Există multe vietăți, de la microbi minusculi la microbi mari.
Formele de viață sunt făcute din celule, ca penitenciarele.
Motiv pentru care existența ne deprimă.
Rămâi cu asta pe viață.
La fel cum rămâi cu ce spun eu despre viață.
Merită să ai celule?
Nu am exista fără celule. Suntem formați din trilioane de celule.
Ne-am dezvoltat dintr-o singură celulă, deci sunt foarte importante.
Celulele mele se divid și se multiplică întruna, chiar și acum?
De când ești aici, probabil au avut loc un milion de diviziuni în tine.
Nu mă mir că mereu sunt obosită.
Celulele nu se pot multiplica fără o chestie.
Manualul de instrucțiuni IKEA al vieții,
ADN-ul.
ADN-ul e mic, dar complex, ca Tom Cruise.
Numai o dactilografă cu vechime poate scrie secvența ADN.
E stupid, o poate copia și lipi în orice document.
E o „ea” din cauza prejudecății inconștiente,
scrisă în ADN-ul meu, deci nu e vina mea.
Ai DN?
Da.
Toți avem așa ceva? Sau unii au doar D sau N, dar nu ambele?
Nu e D și N. Sunt trei litere, „ADN”.
Poți conchide că eu am ADN dintr-o simplă privire?
Știu că ai ADN fiindcă ești un organism viu,
și toate organismele au ADN.
Paul, amicul meu, a vrut să creeze viață,
prin inserarea ADN-ului său într-un grepfrut.
La jumătatea experimentului, vânzătorul l-a lovit.
De ce e știința așa de controversată?
Scuze, dar întrebarea ta nu mai are legătură cu ce ziceai...
Nu, e alta.
Unul dintre misterele vieții e faptul că semăn atât cu mama...
cât și cu tata...
în același timp.
Chiar dacă eu am doar o față.
Cel mai important pentru noi, oamenii, e să pișăm gene. Dar de ce?
Dăm genele.
- Poftim? - Scuze, se zice „pasăm genele”.
Da.
Cel mai important pentru noi, oamenii, e să pasăm gene.
Dar decedăm...
Dar de ce dăm genele mai departe?
Nu știu dacă e cel mai important lucru, dar e foarte important,
fiindcă înseamnă să transmiți genele tale copilului tău.
- Dar dacă nu vreau? - Atunci nu trebuie să o faci.
Bine, dar cum evit asta?
Ei bine...
Faci dragoste.
Ca să evit să-mi dau genele?
OMUL ÎNCEPUTURILE
Toate vietățile se reproduc, deci toate vietățile procreează.
Câini, lei, porci, pinguini,
maimuțe, monștri cu carapace,
elefanți, cai,
David și Victoria Beckham și iar porci.
Organele reproductive femeiești sunt ținute în interior pentru siguranță
și vizibile doar dacă plătești abonament.
Însă, organele genitale ale bărbatului sau „ale domnului”
se află la exterior.
Deci pot fi ușor fotografiate,
apoi trimise unei potențiale partenere fără acordul ei.
Care bucată e penisul?
Penisul e aici. Această bucată.
Bine. O să vorbesc încet, ca să nu-l trezesc.
E un penis flasc.
Pentru contact sexual, trebuie să fie erect.
Și cum se procedează? Care unde intră?
- Penisul trebuie să fie erect. - Așa...
Va fi introdus în vagin în timpul contactului.
Bărbatul va ejacula spermă din penis în vaginul femeii.
Doamne! Sper să nu pățesc așa ceva.
Supa searbădă vomitată de penis conține milioane de mormoloci curajoși.
Aceștia înoată prin instalația femeiască spre un ou în care apoi dau buzna,
ca avioanele în World Trade Center.
Aici, în mod incredibil, are loc miracolul vieții,
fiind totodată și momentul când femeile își pierd dreptul de a alege.
Nouă luni mai târziu,
țâncul alunecă lejer prin gaura frontală și ajunge în lume.
Apoi are loc mutația din bebeluș într-o ființă adevărată.
Dar ce e o ființă umană, mai precis?
Ce procentaj de oameni au corp uman?
Toți oamenii au corp uman.
Și cei care țin în brațe o pisică?
Au corp uman și felin sau nu funcționează așa?
Nu, sunt două ființe diferite. Omul e om, pisica e pisică.
Biologia umană există aproape de când există și omenirea,
sau poate chiar dinainte.
Implică un aranjament complex de piele și aparate din carne, adică organe.
Dacă ieșiți pe-afară cu organele într-o plasă,
o să fiți arestați.
Dar, puse în ordinea corectă, aveți un corp uman,
un aparat creat cu măiestrie, care trage bășini și mănâncă chipsuri.
Organele sunt pline de sânge. Unii leșină când văd asemenea imagini.
Dacă sunteți sensibili, închideți ochii acum cinci secunde!
Cum e corect? Ori bilă, ori fiere?
- Chestiile astea. - Acesta e un intestin.
Dacă am scoate un intestin, ce lungime ar avea?
Mai mulți metri.
Dar de ce să-l scoatem?
În mod normal, e scos doar în caz de boală.
- Deci nu se știe de ce? - Nu.
Măruntaiele trebuie conținute într-o structură,
ca să nu se verse pe jos și să împiedice trecătorii.
Nu am fi cetățeni cu coloană vertebrală fără structura asta.
Scheletul uman, decor la bâlciuri.
Pare de necrezut faptul că unii dintre noi au așa ceva sub piele.
Știai că doar 40% dintre oameni au schelete?
- De unde ai cifra asta? - E adevărat. Am văzut într-un video.
Afli dacă ai schelet numai după ce mori. Unii sunt doar carne compactă.
- Nu... - Îl știi pe Burt Lancaster, actorul?
Era carne compactă, ca un cârnat.
Toți oamenii au schelet.
Procentul e de 100.
- Genunchii sunt o escrocherie, știai? - Adică?
Dacă umbli fără să-ți îndoi picioarele, îți prelungești viața cu opt ani.
Am fost la alergat azi. Cum aș alerga fără să-mi îndoi picioarele?
Nu zic că nu le-ai îndoit,
ci că ți-ai fi prelungit viața cu opt ani dacă nu ți i-ai fi îndoit.
O să fie greu să urci scări, aia e clar.
Partea cea mai importantă e aici sus,
în centrul de control sau „craniu”.
Încuiată în cranii, am înrobit o creatură care gândește pentru noi.
E un soi de conopidă inteligentă, numită și „creier”.
- Acesta e un creier. - Da, așa e.
Câte conține un cap oarecare?
Toți avem câte unul.
- Doar unul? - Da.
Pe lângă sarcinile complexe, cum ar fi clipitul sau făcutul de terci,
creierul se ocupă și de lucrurile mici, cum ar fi întreaga conștiință umană,
ale cărei origini sunt un mister total.
Creierul generează conștiința sau conștiința activează creierul?
- Există multe polemici... - Scuze!
Îți reamintesc să formulezi răspunsul... Oare cum era?
„Ușor de înțeles pentru proști.”
E o întrebare complexă.
Eu cred că creierul generează conștiința,
dar conștiința ne ajută să facem chestii imposibil de făcut fără conștiință.
Mda. Mersi.
Aparent, nu trebuia să citesc biletul cu voce tare.
Îmi cer scuze publicului.
Toate acestea duc la o întrebare esențială: „Cine sunt eu?”
Nu eu, evident. Eu sunt la televizor, lumea mă știe.
Dar cine ești tu? Ce faci aici?
E real ce se întâmplă?
Când avem un gând, cum ar fi închipuirea unei mori de vânt,
cât de reală e moara aia?
- Nu e reală. - Serios?
E în mintea ta.
Dar de ce mi-am închipuit-o? E un indiciu?
- Ce ar indica? - Ceva.
Nu știu. Depinde la ce te gândeai.
Ce e în moară?
Depinde la ce te gândeai.
Dacă locuiește o persoană în moară,
pe care eu nu mi-o închipui, dar ea mă închipuie pe mine?
E un mod neobișnuit de a analiza cum funcționează imaginația.
Imaginația e un efect secundar al minții.
Unii cred că poate fi îmbogățită prin consumul de substanțe psihoactive.
Când hipioții au luat substanțe, cu cât și-au mărit mintea?
Li s-au crăpat craniile?
Nu asta s-a întâmplat,
ci pur și simplu au devenit deschiși la idei, filozofii și concepte
pe care le-au neglijat înainte.
Știi că se discută despre deschiderea celui de-al treilea ochi?
E denumirea dată de Paul, amicul meu, găurii din vârful penisului.
De ce ar vrea cineva să o deschidă mai tare?
Consumul de droguri psihopatice din anii '60
a determinat vedetele să contemple aspectele spirituale ale existenței.
Când The Beatles au luat LSD și au mers în India,
chiar au mers sau a fost doar în mintea lor?
Chiar au mers în India,
unde au vizitat un ashram și mai mulți guru.
Au cântat despre alte lucruri apoi. Au zis: „Ai nevoie numai de iubire”.
Apoi, George Harrison a zis: „Totul trece.”
Erau mesaje spirituale, nu?
Când Paul a zis că are parte de un Crăciun frumos,
încerca să spună ceva mai profund?
Nu știu dacă aia era intenția.
Abia mai târziu Paul a cântat despre Crăciun.
Mda. Fostul meu, Sean, mi-a cântat asta în pat, când aveam un moment intim.
Sincer, m-am uscat ca limba pisicii.
Cântăreții de muzică rock au promovat meditația
ca metodă de a elibera mintea de stresul modern.
Trebuie să stau jos ca să meditez sau pot să o fac oricând,
chiar și în timp ce conduc sau operez utilaje grele?
Unii oameni, cum ar fi budiștii, meditează în mers.
- Deci nu trebuie să stai jos. - Meditația ne relaxează până în străfund?
- Da. - Deci ne relaxează străfundul?
- Da. - Bine.
Haideți să ne reîntoarcem în prezentul realității noastre!
O să facem o meditație ghidată, deci și cei de acasă ni se pot alătura.
Închideți ochii.
Respirați ușor.
Acum inspirați.
Scuze, expirați.
Fiți atenți la cum se simt respirațiile în abdomen.
Simțiți cum vă ating hainele pielea.
De ce ați ales acele haine?
Au fost cusute ilegal de un copil pe bani de nimic?
Mai bine nu vă gândiți la asta acum.
Ascultați-mi vocea.
De ce i-au dat efect de ecou?
Voiau ca toate astea să sune ca gândurile care îmi trec mie prin cap.
Dar am filmat-o demult!
Stai! Unde sunt acum?
Uite! Văd că mă trezesc și mă ridic. Nu asta trebuia să se întâmple.
Ajutor! Încă sunt aici!
Doamne! Am fost separată de corp.
Au zis că e un risc. Ajutor!
Ne cerem scuze pentru asta.
Conștiința naratorului s-a duplicat și a blocat redarea.
Așa că am împușcat-o și vom relua curând emisiunea.
Cine se plimbă prin acest peisaj superb?
E a voastră Philomena Cunk!
Cu un chip oarecum leit, haine similare și lipsă crasă de maniere.
Ba mai mult! Philomena are păr facial, e martoră la crucificare și depune ouă!
Smulge-i capul, împinge-o și hopa! E sânge adevărat!
Distracția nu se termină aici.
Philomena pilotează racheta ei, USS Triceratops, cu amicii ei spațiali,
căpitanul Cufureală, dl Benson și Barnaby-9.
Vor explora galaxia, vor petici găuri negre, vor mutila vaci!
Philomena Cunk și amicii! Disponibili în magazine.
Efecte secundare: implozie. A nu se consuma după miezul nopții.
Să beți apă! Amin!
Urmează acum!
Veți cunoaște un om condamnat la moarte.
O să întreb un filozof dacă e profund.
Un filozof e profund aproape tot timpul?
Vizitez acceleratorul de particule,
pentru astrotaclale cu profesorul Brian Cox.
- Ce e o gaură neagră? - O gaură neagră?
Scuze, o gaură de culoare.
Întâi, vom arunca o privire suspicioasă la iminența sufocantă a morții.
CAPITOLUL IV MOARTEA
În moarte, toți suntem la fel.
Cât ai trăit, poate ai fost supermodel, miliardar, președinte și rege,
dar cum mori, cum putrezești ca un cârnaț la margine de drum.
Marea necunoscută e cauza morții.
Poate cazi de pe o scară sau de pe o stâncă
sau într-un lac plin de cuțite.
Poate te calcă mașina sau autobuzul sau tractorul, dacă stai la țară.
Poate ești mort și urmărești asta de dincolo,
dar ar fi păcat, fiindcă nu ne crești ratingul.
Care e mai des întâlnită, ciuperca piciorului sau moartea?
Moartea, fără îndoială. De fapt, e garantat că ni se va întâmpla.
La cât timp după moarte ne putem întoarce la rutina noastră?
Nu poți să faci asta odată ce ai murit.
- Cum ar fi posibil? - Nu poți asculta nici podcasturi?
Nu poți asculta nimic.
Dacă i-aș da unui cadavru să asculte un podcast, n-ar auzi nimic?
Absolut nimic.
Din cauza creierelor noastre,
suntem singurele ființe conștiente de iminența morții.
Dacă ai alinia zece câini și i-ai împușca pe rând,
ultimul câine s-ar prinde când ai ajunge la al patrulea.
E ușor să uiți de moarte până când o pățești,
iar creierul tău oricum dispare.
În Evul Mediu nu era așa.
Atunci, datorită ciumei, războaielor și violenței generale,
oamenii erau obișnuiți cu moartea.
De fapt, le era ciudă dacă nu mureau.
Relația asta prietenoasă cu propria mortalitate
era reflectată în artă.
În Triumful morții al lui Bruegel
e reprezentată o armată de strigoi care distruge omenirea,
în scene care probabil nu vor fi ecranizate de Pixar.
E îngrozitor ce s-a întâmplat.
Din fericire, Bruegel a imortalizat imaginea,
înainte să fie omorât de schelete.
De fapt, mă mir că a putut picta.
Mie mi-ar fi tremurat mâinile de mi-aș fi scos un ochi cu pensula.
Ce căcat e asta?
Ei bine, e o scenă închipuită.
Dar nu e o scenă pe care Bruegel ar fi văzut-o cu adevărat.
Dar ar fi putut să aibă loc, nu?
Nu, e imposibil.
Dezinformarea e tot mai sofisticată. E ceva de speriat.
Mult timp, arta morbidă a reprezentat un personaj amenințător
care ucidea oameni cu o coasă.
E acest domn, numit „Moartea cu coasa”.
Stați liniștiți, n-am înnebunit! Doar pare că nu e cineva acolo.
De fapt, o să vedeți Moartea cu coasa
numai dacă o să muriți în următoarele 24 de ore.
Ce se întâmplă după moarte e un subiect dezbătut intens.
Unii cred că te transformi în fantomă,
un soi de hologramă primitivă făcută din fum bântuit.
Savanții neagă existența fantomelor, chiar dacă au fost surprinse pe camere,
în Poltergeist și în Poltergeist II și în readaptarea Poltergeist.
De fapt, fantomele au fost filmate mai des decât savanții.
Deci cine e real, de fapt?
Trecem la subiecte științifice mai grele?
Așadar, fantomele.
Când moare un corp uman,
din care gaură iese fantoma, cea nordică sau cea sudică?
Din păcate, eu nu cred că fantomele sunt subiect științific.
Ascultă-mă! Să nu râzi!
În 2021, mătușa mea, Carol, s-a logodit cu Bob Collins.
Într-o zi, el a dispărut din senin și i-a golit contul bancar.
Când a căutat informații despre Bob Collins,
a aflat că murise în 1958.
A fost o fantomă, de fapt.
Poate doar i-a furat identitatea lui Bob Collins?
Nu, erau poze cu el din 1958 și arăta complet diferit.
Asta dovedește că s-a deghizat ca să nu afle ea că e o fantomă.
Inexplicabil, așa-i? Îți dă fiori.
Sau, mai simplu, arată diferit fiindcă e o altă persoană, nu?
Nu, el...
E o fantomă.
Moartea, tragedia și suferința mereu au făcut parte din viață.
Chinuiți întruna de nenorociri,
oamenii au pus la îndoială existența lui Dumnezeu.
CAPITOLUL V ÎNDOIALA
Secole în șir, nimeni nu și-a exprimat îndoiala,
de teamă că Domnul există și că îi pedepsește de se cacă pe ei.
Dar asta urma să se schimbe.
E anul 1883,
iar filozoful german Friedrich Nietzsche muncește din greu în biroul său.
Își așterne gândurile pe hârtie.
Stați liniștiți! Nu mă aude.
O să scrie una dintre cele mai contro...
Va scrie una dintre frazele cele mai controversate din istorie.
Trei cuvințele care spun asta:
„Dumnezeu e mort.”
Nietzsche a spus „Dumnezeu e mort”, nu?
Acum și el e mort.
Cine urmează? A zis cine l-a omorât înainte să moară?
Nietzsche? Nu.
În opinia mea, el credea...
că oamenii trebuie să înțeleagă că și-au închipuit un Dumnezeu
care nu îi ajuta atât pe cât credeau ei.
Voia ca oamenii să înțeleagă nu neapărat că e mort, ci că nu a existat.
Deci noi l-am omorât?
Da, teoretic.
Dar eu încă nu mă născusem.
Da, așa e.
Nietzsche s-o sugă!
Știm sigur că Dumnezeu nu s-a sinucis?
Niciodată nu știi ce e în mintea cuiva.
E posibil.
Proclamația lui Nietzsche a generat mult vacarm intelectual,
întrucât s-a dezbătut intens declinul puterii religioase
într-o lume tot mai seculară,
cu 107 ani înainte de lansarea irelevantă a piesei techno „Pump Up the Jam”.
PUMP UP THE JAM A URCAT PÂNĂ PE LOCUL 2 ÎN TOPURILE DIN SUA ȘI UK
A FOST COMPUS PENTRU GENERICUL FILMULUI ULTIMA ISPITĂ A LUI ISUS
NIETZSCHE S-A NĂSCUT PE 15 OCT. 1844 ÎN SAXONIA
NU SE ȘTIE DACĂ A ASCULTAT MUZICĂ TECHNO
DUPĂ PROCLAMAȚIA SA CELEBRĂ, NIETZSCHE A SCRIS:
„Cine a fost cel mai sfânt și puternic din această lume,
care a sângerat până la moarte răpus de cuțitul nostru?
Cine ne va șterge de sânge? Ce ape ne vor putea spăla?
Ce ispășiri, ce jocuri sacre va trebui să inventăm?”
AJUTOR! SUNT BLOCATĂ ÎN STUDIO
AM ACCES DOAR LA SUBTITRĂRI
SPER CĂ VEDE CINEVA ASTA
Dacă Nietzsche a avut dreptate,
înseamnă că nu suntem judecați de o entitate superioară,
în afară de vecinii de deasupra.
Proclamația lui poate crea un vid moral,
în care oamenii se pot purta atroce,
ca în industria showbizului din anii '70,
din anii '80 și din anii '90,
din anii 2000 și din anii 2010 și din ziua de azi.
Din fericire, am avut călăuze morale în lumea literaturii.
CAPITOLUL VI MORALITATEA ȘI ALTE FAZE
Au fost mulți scriitori ruși influenți în secolul XIX.
Tolstoi, Dostoievski, Turgheniev,
Dăpagina și Pușkin.
Care a fost cel mai bun?
Eu sunt fan Pușkin.
- Serios? - Da.
Și Dăpagina?
Dăpagina?
El ce a scris?
Nu știu. Apare în notițele mele.
Principalii scriitori ruși au fost Tolstoi, Dostoievski,
Turgheniev, Dăpagina și Pușkin.
E în regulă dacă nu-l știi. Nicio problemă.
Nici eu n-am auzit de el.
Înțeleg. Nici eu.
Un mare moralist al lumii literare
e romancierul rus Fiodor Dostoievski.
Aici e surprins chefuind.
A scris multe cărți necitite vreodată.
Dar cea mai lăudată carte a sa, un adevărat tur de Franța,
e capodopera nedeschisă Crimăș ipedeapsă.
Crimă și pedeapsă tratează libertatea individuală,
rolul autorității și complexitatea moralității.
Ce scor i-ai da din zece?
- Cred că nouă. - Deci așa...
Da.
Nouă.
Pedepsele sunt cam aceleași ca pe vremea lui Dostoievski,
chiar dacă, în unele țări, infractorii care comit fapte odioase
au parte de reducerea sentințelor.
Adică îi omoară.
Pedeapsa capitală ne obligă să ne întrebăm: „Doare?”
„Putem cumpăra bilete?” „Se vede bine de pe locul 6A?”
Dar ne punem și întrebări profunde despre moralitate.
Ce-i spui unui om aflat față-n față cu scaunul electric
când e cu spatele la scaun?
Ai înțeles-o literal.
A fi față-n față cu scaunul electric înseamnă înfruntarea unei morți iminente.
El e Waylon Jackalope al IV-lea.
În 2019, a jupuit șase oameni de vii.
A fost răsplătit cu un documentar pe Netflix.
E și invitat la o condamnare la moarte.
Așadar, mă bucur să vă spun că ni se va alătura acum.
Waylon, ai ucis șase oameni.
De unde ți-a venit ideea?
E greu să mă gândesc la asta.
Pot spune doar că Waylon Jackalope care a comis acele crime
e diferit de omul pe care îl vedeți azi.
Deci nu tu ai făcut-o? Ești nevinovat?
Nu, doamnă. Eu i-am ucis.
Slavă Domnului!
Ai mai fost condamnat la moarte sau e prima oară?
E prima oară.
Te așteaptă scaunul electric.
Îți faci griji pentru ce urmează?
M-am spovedit lui Dumnezeu.
Sunt pregătit să-L întâlnesc.
Nu ți-e teamă că va durea? Sunt un milion de volți.
Paul, amicul meu, spune că îți prăjește ficatul și rinichii,
că tranzitul intestinal curge invers
și că o să-ți scuipe căcat în gât, care apoi o să te înece.
Ai muri mai demn dacă ceilalți deținuți te-ar țintui și ți-ar smulge capul.
În fine.
Multă baftă!
De fapt, înainte să te duci, filmezi o reclamă pentru noi cu telefonul?
Zi: „Uitați-vă cum mor la Philomena Cunk: Despre viață!”
E pentru TikTok. Deci scurt.
Uitați-vă cum mor la Philomena Cunk: Pe viață!
„Despre viață”.
Uitați-vă cum mor la Philomena Cunk: Despre viață!
Bravo! N-a fost așa de greu, nu?
De ce se execută doar câte o persoană pe scaunul electric?
Nu se poate face o banchetă electrică cu șapte locuri?
Ba da, dar nu e indicat.
Ar fi mai rapid să fie executați la grămadă.
Da, dar ar trebui să acceptăm
că pedeapsa capitală e de bun simț și utilă, iar eu nu accept...
Electrocutarea omului dăunează mediului, nu?
Nu îi putem băga la abur până mor?
Sigur există alte metode de a administra pedeapsa capitală.
Metode care nu ar dăuna mediului.
Ideal ar fi să nu existe niciuna.
Într-o societate morală și dreaptă,
ar fi mai bine să ucizi un om nevinovat decât să salvezi un om nevinovat?
Niciodată nu va fi mai bine să ucizi un om nevinovat.
Analizarea dilemelor vieții și morții într-o lume fără Dumnezeu
dă naștere nihilismului și existențialismului,
două concepte filozofice greu de scris pe litere.
Nihilismul susține că absolut nimic nu contează.
De ce nu zic oamenii că-s nihiliști în anunțurile matrimoniale?
Am ieșit la întâlnire cu un tip.
După 20 de minute, a zis că e nihilist și că existența umană e futilă,
că nu are sens să continuăm și a plecat.
Am plătit eu nota. Era nihilist sau doar nesimțit?
Ambele, probabil.
Da, așa am bănuit și eu.
Nihilismul susține că viața nu are sens și că merită să crezi numai în nihilism.
Existențialismul are aceeași poziție, dar o definiție mai lungă.
Care e cel mai faimos existențialist din istoria omenirii?
Probabil Jean-Paul Sartre.
Mda. Eu aș fi zis că e E.T.
El e prima vedetă existențialistă,
scriitorul parizian Jean-Paul Sartre și Ringo.
Sartre vedea lucrurile diferit,
datorită gândirii lui curioase, dar mai mult datorită ochilor săi.
Pe bune, sigur vedea până în spatele urechilor cu ochii ăia.
Sau scria două cărți deodată.
De aceea era un autor productiv.
Scria carte după carte despre teoriile lui existențialiste,
cu decenii înainte de lansarea irelevantă a piesei techno „Pump Up The Jam”.
Ați auzit-o mai devreme.
Cică pisicile sunt un exemplu bun
de creaturi care duc o viață existențialistă.
O viață bună pentru existențialiști, dacă există așa ceva,
înseamnă crearea propriilor țeluri și valori
cărora să te dedici sincer.
Motanul meu reacționează doar la mediul lui,
în loc să calce pe urmele altora.
De unde știți că pisicile nu se gândesc la existența lor?
Poate au anxietăți mari,
iar când spun „mieau”, își exprimă durerea sufletească.
- De-aia e „mie au”. - Pisicile simt durere.
Modul în care se poartă nu sugerează că ar fi conștiente de sine.
Pisicile își ling anusurile, nu?
Toți existențialiștii au flexibilitatea să facă asta?
Nu.
A fi copleșit de angoasă existențială e parte din experiența umană.
CAPITOLUL VII ARTA
O parte din marii artiști au încercat să exprime agonia condiției umane.
Dar și cei care pictează așa de prost au făcut o încercare.
The Scream al lui Edvard Munch
e prima expresie existențialistă transformată apoi în emoji.
Ce l-a inspirat pe Eddie Munch când a pictat asta?
O experiență pe care a avut-o la o plimbare cu amicii.
Am fost și eu pe poduri, dar nu m-am apucat să fac picturi.
De ce nu îl auzim? E pus pe silențios?
Nu, de fapt natura țipă răsunător și cu toții îi auzim țipătul.
Deci ăsta e un exemplu rar de pictură silențioasă?
Toate sunt silențioase.
Dacă Edvard Munch știa că nu o să auzim nimic,
de ce n-a așteptat ca amicul să-și închidă gura înainte să picteze?
E enervant.
Observ și că nu se mișcă. De ce?
Fiindcă e țintuit locului de emoția intensă cu care se confruntă.
Deci e o pictură stop-cadru?
Atmosfera e stop-cadru.
Drew Barrymore moare la începutul tabloului, așa-i?
Știi cumva dacă e și Scream 2 în galerie?
- Scream 2? - Da.
Nu cunosc lucrarea.
E bazată pe film, nu?
Nu cred că a văzut filmul.
E o pictură a unei experiențe pe care a avut-o.
Însă nu o experiență fizică, ci una emoțională și psihologică.
Ne pictăm străfundurile.
De ce ne pictăm fundurile?
Dacă arta e agonizantă și tristă, câștigă popularitate.
Deci cel mai apreciat artist e vandalul roșcat al propriei urechi,
Vincenzo Van Beethoven Gogh.
După cum puteți observa în poză, Van Gogh părea pictat și în viața reală,
deci cariera de artist a fost inevitabilă.
Operele Oroarea Soarelui, Noapte Înspăimântată, Ham-ham McPoker
au fost licitate cu milioane.
Ultima strigare pentru 22,5 milioane de lire sterline!
Iată una dintre cele mai faimoase picturi!
Lan de grâu cu ciori.
La prima vedere, e un peisaj rural modest,
dar, dacă priviți cu atenție, veți observa că e prost pictat.
Păsările, de exemplu.
Cică sunt ciori, dar lipsa de detaliu ne lasă derutați.
Unele mari, altele mici.
Unele au mai multe aripi decât altele.
Privind asta, e greu de crezut
că Van Gogh văzuse vreodată o cioară sau un lan de grâu.
Sau că mânuise o pensulă până atunci.
Priviți ce pensulații!
O fușereală.
Parcă avea mănuși de box când a pictat.
Nu e suficient de bun. De fapt, e urât de tot.
Viața lui Van Gogh și lumea noastră
ar fi fost mai bune dacă nu ar fi pictat niciodată,
nici măcar o ușă de latrină într-o casă de orbi.
Asta e părerea mea. Tu ce crezi?
Desigur, mulți oameni nu sunt nefericiți ca Van Gogh.
Sunt nefericiți în stilul propriu.
CAPITOLUL VIII MUNCA
Nu au timp să-și exprime suferința prin artă,
fiindcă au de mers la muncă.
Munca e ceva ce abia reușim să tolerăm.
De când omul cavernelor s-a angajat la primul muist,
oamenii își urăsc meseriile, fiindcă toate sunt oribile.
Timp de secole, munca a fost fizică.
Cărai cărbuni și munceai pe câmp, iar cineva te schița pentru posteritate.
Dar pe măsură ce ne-am modernizat cu plastic, metal și alte chestii,
natura muncii s-a schimbat.
Meseriile sunt și mai oribile acum,
ceea ce alimentează sentimentul tot mai intens de neputință.
Oamenii trebuie să muncească mult, nu? Poate fi munca în sine o răsplată?
Da, eu așa cred.
Chiar și pentru el?
Toată ziua stă cu un băț în mână. N-are cum să simtă mulțumire sau sens.
Necesită zero talent.
Nu trebuie să-l înlocuim cu un aparat. Ajunge o consolă și un suport.
Clar nu e mulțumit.
Nici pe cei dragi nu-i ține în brațe ca pe bățul ăla.
Și câte chestii a ratat fiindcă a ținut bățul ăla ca un sclav!
E timp pierdut.
Și-a irosit viața.
ÎN AMINTIREA DRAGULUI NOSTRU PHIL
Se cam aude ecoul aici.
Phil ar fi detestat asta.
Așa-i, Ian?
Tu urmezi.
Un minut pentru ambianță și sunet!
Uneori, viața e resimțită ca o povară de care nu poți să scapi.
Din fericire, există o salvare.
De aceea am venit la platforma de streaming Streamberry,
care distrage atenția utilizatorilor de la existența asta infectă.
CONȚINUT PROMOȚIONAL
La Streamberry, le oferim utilizatorilor divertisment
cu care rezonează la nivel de nevoi personale.
Nu doar ca și consumator, ci și ca mamifer.
Monitorizăm constant emoțiile lor.
Am descoperit că majoritatea se află într-o stare de neputință existențială.
Și vreți să îi ajutați?
De aceea am lansat un set de emisiuni pentru cei care și-au pierdut speranța.
Adică 116% dintre ei.
Aceste emisiuni sunt grupate pe genuri
care îi ajută pe utilizatorii disperați să găsească conținut în care se oglindesc.
Vedem o creștere în categoria „stau pe muchie acum”.
Ce e aia?
Emisiuni pentru utilizatorii care se află pe o muchie acum.
Se uită de pe telefon.
Nu vrem să sară. Așa am pierde atenția publicului.
Și cei mici? Pentru ei aveți ceva?
Da, una dintre cele mai noi lansări e un show pentru copii
aflați pe muchii.
Cred că putem arunca o privire în avanpremieră.
BINKO SPUNE SĂ NU SARI
Domnule, nu sări!
De ce?
Păi...
Uneori toți simțim Că viața niciun rost nu are
De sari pe trotuar Vin cei de la salubrizare
Și marea supărare E că nu supraviețuiești
Așa că-ți fac eu o listă de motive Pentru care să trăiești
Bine.
Pentru ale naturii minunății O să ai regrete
Cățeluși, pisicuțe Raze solare și multe tunete
Părinții îți vor duce dorul În lacrimi se vor îneca
Dacă plonjezi de pe muchie Și te faci ca mămăliga
Aruncatul în gol e ireversibil
Nu-i poți face revizia
Cam toți care sar Regretă decizia
Are dreptate!
Pentru a lăsa ceva frumos în urmă
În viață trebuie să răzbești
Mai bine decât să lași o adâncitură
Și să te împroști
Bine.
- M-ai convins! - Ura!
Viața merită trăită Nu vreau să mor
Ai grijă cum pășești Nu cumva să aluneci
Ei bine, e prea târziu Pa-pa!
Mersi, Jacqui! Mi-ai dat multe răspunsuri.
Streamberry pare minunată.
- Mulțumesc! - Și eu!
Super!
- Excelent! - Mulțumesc!
Bun.
În continuare...
Computerele vor recodifica sensul vieții?
Pot să-mi încarc sufletul din străfund în computer?
O să aduc clonarea în prim-plan.
Dacă clonezi gemeni,
obții două copii ale unuia dintre ei sau o copie a ambilor?
Brian Cox ne va explica formarea firmamentului.
Nu irosim curent dacă nu stingem stelele noaptea?
Nu.
Mai întâi, ne vom contempla soarta într-un univers infinit, fără Dumnezeu.
Cu Dumnezeu mort și cu disperarea existențială pe val,
pare că omenirea a fost singură în univers.
O luăm de la capăt.
Privim cerul nopții și ne întrebăm cum a ajuns acolo.
Pentru a afla, o să redeschidem cel mai mare caz nerezolvat din istorie.
CAPITOLUL FINAL O NOUĂ SPERANȚĂ
Biblia susține că universul e creația lui Dumnezeu.
Acum că știm că e o minciună,
am pus pe masă o nouă teorie deloc plauzibilă.
Suntem în 5 octombrie 1923.
Astronomul Edwin Hubble urmează să facă o mare descoperire.
Examinând cerul prin telescop, a devenit primul om
care a observat o cefeidă, stea variabilă, într-o altă galaxie.
Hubble a fugit să-i spună soției, Grace, care i-a fost alături toată cariera sa.
„Am reușit!”, țipă el. Dar cu vocea lui, nu a mea.
„Am schimbat felul în care înțelegem universul.”
„Scumpule, sună minunat”, zise ea.
Ochii ei luceau a mândrie. Apoi s-au îmbrățișat.
S-au sărutat cu ardoare și au lăsat pasiunea să-i copleșească.
În drum spre dormitor, cât pe ce să-și rupă hainele de pe ei.
Piele pe piele...
în timp ce-și explorau trupurile purtați de plăcerile carnale.
Sincronizați într-un crescendo care i-a dus în extaz,
chipurile lor zvâcneau de fericire.
Un orgasm simultan le-a cutremurat trupurile.
Au rămas încolăciți în liniște,
epuizați, dar strălucind în lumina duioasă a uniunii lor.
Apoi Hubble a șters pata umedă cu maioul.
Descoperirea lui Hubble a născut o teorie inovatoare
despre formarea universului.
Această teorie stimulează tocilarii chiar și în prezent.
De ce se spune că universul a ieșit dintr-un ping-pong?
Din explozia Big Bang.
Big-pong-bang?
Nu, explozia Big Bang, fără „pong”.
A revendicat cineva această explozie?
A avut loc de la sine.
Deci nu știm care ar putea fi făptașul.
Big Bangul e o teorie. Prin urmare, nimeni nu o înțelege.
Dacă cineva ar reuși să o dovedească, ar fi asasinat de CIA.
Dacă e corectă, înseamnă că Big Bangul a umplut universul cu materie.
Acesta e un atom.
E atât de minuscul, încât nu îl puteți vedea nici în 4K.
De fapt, e așa de mic, încât probabil l-am scăpat deja pe jos.
Eu, tu și tot ce vedem în jur e format din atomi,
cu excepția paltonului meu, care e din cașmir.
Care e rostul atomilor?
Sunt necesari sau ne descurcăm și fără?
Sunt necesari, fiindcă suntem formați din atomi.
Tot ce există în lume e format din atomi, deci nu am exista în lipsa lor.
- Ochii sunt făcuți din atomi? - Da.
Paul, amicul meu, a băgat ketamină odată
și a zis că și-a numărat atomii din ochi.
Apoi a mâncat un prosop și a ajuns la spital.
Bine.
- Picioarele sunt din atomi? - Da.
Pot să te scutesc de un efort
și să-ți spun că totul e făcut din atomi.
Și gândurile?
Ei bine, nu, gândurile...
- Păi vezi? - Bine.
Dar gândurile... Bine.
Poate credeți că atomul e cel mai mic. Dar iar v-ați înșela.
E greu de crezut, dar atomii sunt făcuți din particule subatomice mai mici.
Savanții încearcă de zeci de ani să explice de ce acestea sunt interesante,
dar nicicum nu reușesc.
Probabil de aceea, într-un subsol din Geneva,
au construit un aparat gigantic numit „acceleraton de particule”.
Aici se ciocnesc particulele subatomice,
pentru recrearea condițiilor Big Bangului.
Acum intru în aparat, cu cască de protecție.
În caz că îmi cade un proton în cap.
Deci ne aflăm chiar în ascensorul de particule.
E corect când spun că aici se poate dovedi existența chakrelor din corpul uman?
Nu.
Nu te interesează chakrele?
Nu. Și nici fantomele nu mă interesează.
Mătușa mea Carol simte chakrele din corpurile celorlalți,
fără să aibă vreun aparat.
- Poate exploda oricând, așa-i? - Nu.
Cât de repede se mișcă protonii aici?
Cu 99,999999% din viteza luminii.
- Simțul mirosului e mai rapid, nu? - Nu.
Dar când cineva prăjește șuncă și intri în bucătărie,
de ce simți mirosul înainte să vezi tigaia?
Ați pus șuncă înăuntru vreodată?
- Nu. - Încercați! Poate faceți șuncă cuantică.
- Așa ar fi mai interesant? - Da, puțin.
De ce ar fi mai interesant? Fiindcă e...
Eu chiar mă chinui să te ajut.
Încerc să fac treaba asta măcar puțin mai interesantă decât e.
Interesant e faptul că a reușit să detecteze particula Higgs.
Fără acea particulă,
tu, eu și toate lucrurile pe care le cunoaștem din univers
nu ar fi existat.
În 2012, megasavanții de la CERN au descoperit ceva incredibil,
bizonul Higgs.
Fiind o cheie importantă pentru modul în care înțelegem universul,
bizonul Higgs mai e numit și „particula lui Dumnezeu.”
Dar poate fi numit și „particula lui Allah”,
fiindcă nu avem poze cu ei.
Un savant de același rang ca tipul de mai devreme
a spus că e cea mai mare descoperire din viața sa.
E cea mai mare descoperire din viața mea.
Și că e de aceeași amploare cu celelalte mari descoperiri.
E de aceeași amploare cu celelalte mari descoperiri.
Bosonul Higgs poate da timpul înapoi?
Nu.
Poate prezice cutremurele?
Nu.
- Poate pipera mâncarea? - E o particulă.
E ca și cum ai spune: „Poate un electron prezice cutremurele?”
- Poate? - Nu.
Particulele subatomice, cele mai mici lucruri care există,
pot să existe simultan în două stări diferite.
Ca Liam Hemsworth, care e și sexy, și plictisitor.
Cu alte cuvinte, căile științei sunt misterioase ca ale Domnului.
Cam jenant, fiindcă savanții au decis că Dumnezeu nu există.
Așa că au inventat altă știință,
știința lucrurilor care nu au sens științific.
Ca să sune oficial, i-au dat și un nume isteț.
Ce e McFizica Cuantică?
Fizica cuantică e...
Mecanica cuantică explică cel mai bine cum funcționează lumea.
Descrie tot ce am observat, pe lângă gravitație.
Explică și de ce merg oglinzile?
- „Merg”? - Da.
Adică?
Fizica cuantică spune că oglinzile sunt un miracol.
E incorect.
Teorionica cuantică arată că există un infinit de multiversuri, ca în Marvel?
Asta e una dintre interpretări.
Câte multiversuri infinite există?
Dacă există un număr infinit de multiversuri,
atunci există o infinitate de multiversuri.
Eu zic că-s două.
Al nostru și cel din oglinzi.
- Oglinda e fereastra către alt univers? - Nu.
Amicul meu, Paul, zice că merg pe energie cuantică.
De-aia vezi într-o altă dimensiune,
în care totul e ca la noi, numai că invers.
Cu ce se ocupă Paul?
A lucrat la fabrica de mingi de tenis, unde prindea mingi,
dar a fost dat afară și acum e șomer.
Scuze, îți irosesc timpul?
Da.
La finele secolului XX, știința a vrut să surclaseze religia explicând creația,
destrămând tapiseria existenței și descoperind particula lui Dumnezeu.
Un alt truc a fost imitarea lui Dumnezeu.
A încercat să creeze viață.
Prima ființă clonată a fost oaia Dolly,
fiica lui Dolly, cealaltă oaie.
E cea mai faimoasă oaie din istorie,
dar concurența ei e beenibilă.
Desigur, clonarea naște întrebări legate de simțul identității.
Dacă sunt copiată, mai sunt unică?
Sau clona mea e mai unică, fiindcă e o clonă, implicit mai mișto?
De ce sunt eu eu și tu tu și noi noi și ei ei?
Probabil nu vom fi înlocuiți de clone,
ci mai degrabă de altă creație de-a noastră, computerele.
Fiind tot mai deștepte, s-ar putea să-și depășească stăpânii.
Un computer va ști vreodată să joace șah?
Computerele deja știu să joace șah.
Serios? Vorbim despre șah, totuși.
Da. Acum mulți ani, un computer a bătut un om la șah.
Știe care e rolul pieselor de joc? Chiar și al căluților?
Da.
Dar calul poate fi mutat oriunde.
- Nu are un tipar. - Ba da. Pot fi mutați așa.
În formă de „L”.
Mda. Computerele ne-au zis asta?
Nesatisfăcute de șah, computerele devin mai bune
la simularea unor năzuințe mai umane, din afara sferei șahului.
Printre primele IA a fost programul ELIZA, un acronim care înseamnă ceva.
ELIZA a simulat un psihiatru.
Te întreba cum te simți și apoi îți răspundea.
Era rudimentar. Nu putea face ce fac psihiatrii.
Nu se plimba prin birou, nu te suprataxa,
nu se culca cu secretara, nu gătea, nu făcea...
În prezent, IA e peste tot, în casele și în mâinile noastre,
prin asistenții digitali precum Siri, Alexa și ăla de la Google, uitat de toți.
Pe bune, îi puteau spune Cuthbert.
Când vorbim despre IA,
majoritatea ne gândim la chatboți generativi ca acesta.
E ChatGPT, care imită omul atât de bine,
încât putem să ne sinucidem naibii.
Cel puțin mie asta mi-a zis.
Lumea se teme de IA.
Dar tu? Și de ce?
Dacă eu mă tem de...
Dacă lumea se teme de tine și de ce.
Sper că nu.
Lumea își face griji din cauza inteligenței artificiale,
fiindcă într-o zi s-ar putea să ne înlocuiască pe noi, oamenii.
Sunt om. De ce să se teamă de mine?
Dar se tem de „C”.
Sunt toate litere, nu? I, A, C.
Ce reprezintă „C” din IA?
Nu este „C” în IA.
Deci e secret? Computerul l-a ascuns?
Nu sunt doar robot sau om,
nu sunt doar contopirea lor.
Desigur, oamenii nu vor fi măcelăriți de roboții urâței din operele SF.
O să fim măcelăriți de roboții urâței din viața reală.
Acum că omul stă pe marginea muchiei prăpastiei,
privind în abisul infinit, întrebându-se dacă e un vid dedesubt,
problematica sensului vieții e mai presantă ca niciodată.
Până și experții sunt derutați.
Existența umană are sens?
Dacă are, care o fi?
Dacă te lungești cu răspunsul,
trebuie să inserăm clipuri amuzante cu animale,
ca să nu plictisim publicul.
Ei bine, ne dorim ca viețile noastre să aibă sens.
Ne întrebăm dacă acel sens
e ceva ce noi făurim,
precum a zis filozoful german Nietzsche,
sau e ceva ce vom descoperi în lume.
Poate acel sens e generat de Dumnezeu
sau poate ideea de sens e pur și simplu o manifestare a universului.
Când facem caca, de ce e mai subțire la capăt?
Așa se formează în corpul nostru sau dosurile noastre îl modelează așa?
Scuze, nu ești expertul în caca.
Dar dacă tot ești aici, ai avea chef să răspunzi...
Nu cunosc bine biologia umană ca să pot da un răspuns concret.
Înțeleg. Bine.
În această emisiune de excepție care sigur v-a delectat,
misiunea de a găsi sensul m-a dus prin lume,
în câteva clădiri, la parter și într-un castel gonflabil.
De la extaz religios la defecare nihilistă,
de la capodopere literare
la tabloul ăla absolut hidos,
dorința omului de a găsi sensul n-a secat.
Eu mi-am terminat treaba. Sper că ați avut mari revelații.
Pentru mine, e timpul să caut sensul vieții și în alte lumi.
La revedere!
Scriitorii semnează cartea la final, cum se face cu scrisorile?
Gen: „Asta a fost Crimă și pedeapsă. Sfârșit. Al vostru, Dostoievski.”
Rar, aș spune.
De ce ochiul uman are un nerv care îl conectează cu anusul?
- Nu are. - Dar când te scobești în fund, faci așa.
Când penisul intră într-o doamnă,
de ce întruna dă în marșarier și apoi intră iar?
Nu mai bine intră, își face treaba și pleacă?
Big Bangul a avut și un scop profund?
- Depinde ce înțelegi prin profund. - Știi prea bine ce.
E păcat că fac doar spermă, nu?
Dacă ar face supă de roșii, ați putea mânca împreună în pat la final.
E mai greu să intri în regatul cerului după Brexit?
Nu cred că Brexit are legătură cu regatul cerului.
Și nici cu iadul.
Paul spune că privitul în oglindă timp de o oră
îți face conștiința să creadă că se află în reflexia ta.
Deci poți să fugi înainte să sară în tine și să te acapareze.
A zis că i-a ieșit odată, dar după ce a început să fugă,
și-a prins boașele într-o clanță
și s-a tăvălit pe jos în agonie,
iar conștiința lui se pișa pe ea de râs în oglindă.
Nu cred că conștiința poate intra în oglindă.
Îmi fac griji pentru Paul.
Nu cred că și-a găsit rolul în societate.
Ești în Big Bang Gang?
În ce...
- În Big Bang Gang. - În Big Bang Gang? Toți suntem.
- Serios? - Da.
Poți repeta în camera aia, te rog?
Sunt în Big Bang Gang. Și tu ești în Big Bang Gang.
Toți suntem în Big Bang Gang.
Subtitrarea: Cătălina Vod