Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
STÁTNÍ PARK MASSEY BIG SUR
Krásný den.
Slyšel jsem, že je tu úžasný výhled, ale ty jo!
Mě si nevšímejte.
Za chvíli zase půjdu.
Viděl jsem tam ten pomník.
- Je to... - Nechci o tom mluvit.
Dobře.
Jsem Richard.
A ty?
Hele, vážně mě znervózňuješ.
Jestli neustoupíš, aspoň mi řekni svý jméno.
Vím, že chceš být sama.
Já taky. Proč jsem asi tady, když i medvědi ještě spí?
Hele,
svůj životní příběh mi vyprávět nemusíš.
Nemusíš trpět víc než teď.
Jen chci, abys trochu odstoupila od té...
Nezastavíš mě.
Dřív mě zajímaly auta.
I když jsem na ně neměl.
Na vejšce jsem měl krásnou Integru.
A hýčkal jsem si ji.
„Kam tím míří?“ myslí si.
Přímo do cihlový zdi.
Týden před promocí jsem tu Integru sešrotoval.
Nejhorší je, že jsme se s Chloe těsně před nárazem hádali.
Nechci ti říct, co jsem jí řekl naposled.
To je mi líto.
To říkají všichni.
Pak mi rovnali kosti.
Hnout jsem se nemohl dva měsíce, dva týdny a čtyři dny.
Byl jsem v nemocnici, a přitom jsem ze všeho nejvíc chtěl
utéct od sebe co nejdál.
A když za mnou někdo přišel, dokázal mi říct jen to,
že mu je to líto.
To je mi líto.
Pořád jen „to je mi líto“. Neznáš něco jinýho?
Nejlepší je prostě mlčet.
Jasně. Nechte tu to jídlo a vypadněte z mýho domu.
Manžel vyřezával naše iniciály do kůry.
Syn hledal klacíky, aby si mohl opéct maršmelouny.
Řekl, že tři najde do minuty, a já se vsadila, že to nedokáže.
A dál jsem si trhala květiny.
Ani jsme ho neslyšeli, když...
Svět si bere, co chce.
Kéž by si vzal mě.
Bože. Nejvíc nesnáším to, že...
Nedokážu se vybrečet.
Chci, ale...
Jsem zlomená.
Být zlomená nemusí znamenat
být beznadějná.
No...
Potěšením mi úplně nebylo, ale rád jsem tě poznal.
Iris.
Nic ti vymlouvat nebudu, Iris.
Ale jak říkám...
Je opravdu krásný den.
Auta už mě moc neberou.
Tak jo, Richarde...
teď se asi rozloučíme.
Nevrátíš se tam, až odjedu?
Dneska ne.
To beru.
Asi jsem tě zablokoval.
Asi jo.
Promiň.
Čekáš déšť?
Počítat musíš se vším, víš?
To nic. Nastoupím si z druhé strany.
Jistě.
- Richarde. - Proč mi tak říkáš?
NEHÝBEJ SE
Do toho, zkus to. Dělají to všichni.
Ale když tam nemáš červenou tečku, nemáš signál, takže žádný SOS signál.
MIMO SIGNÁL
Škoda, že poblíž nemáš mobil.
Kdybys jen byla v dosahu důvěryhodné Wi-Fi sítě.
Manžel mě bude hledat.
V to doufám.
Nedělej to, prosím.
„Nedělej to, prosím. Neubližuj mi. Mám děti.“
Co na to říct, Iris? Špatné místo, správný čas.
To mi připomíná. Něco pro tebe mám.
Vyprávěj mi o Chloe.
Vyprávěj mi o svém synovi.
Jak se jmenoval?
Mateo.
Proč ne Matthew?
Proč ne Charlie?
Je to jméno.
Dobře.
A Chloe? Byla hezká?
Hrozně.
Připomínáš mi ji.
Jak jste se poznali?
Vím, o co se snažíš.
Chceš mě obměkčit.
Nejsi první.
Chci, abychom byli upřímní, jo?
Jako ty ke mně tam nahoře?
Možná jsem tě oklamal, ale mluvím pravdu.
Dobře, Richarde.
Mluv pravdu.
V lese mám chatku.
Co mi uděláš, až tam přijedeme?
Chci ti zaplétat vlasy.
To určitě.
Přestaň!
- Pomoc! - Dokonalejší to být nemohlo.
To prostředí, odlehlost a načasování.
Drž se ode mě dál.
A já to podělám nezkontrolováním kapes.
Nepřibližuj se ke mně.
- Pomoc! - Musíš být výjimečná.
Ale to já asi taky.
Před půl hodinou ses chtěla zabít.
- A teď? - Jdi do prdele.
Už to cítíš?
Co jako?
Po tom všem to možná nepocítíš hned.
- O čem to mluvíš? - Systémová nadbytečnost.
Jako v letadlech, zálohu má všechno, i splachovače.
Ale ve výšce 12 000 metrů se nejde připravit na vše.
Co to je?
Letíme ve výšce 12 000 metrů, Iris.
Cos mi to udělal?
Tvoje tělo se brzo vypne.
- Dal jsi mi nějaký jed? - Jed ne.
Jen takový uvolňovač, který nám to oběma zjednoduší.
Jsi blázen.
Bez tohohle bych byl.
- Pomoc! - To pořád opakuješ.
Až začne působit, do 20 minut budeš paralyzovaná.
V první minutě ti odejde jemná motorika.
Nevytočíš číslo, neudržíš nůž a tak dále.
V desáté ucítíš svědění v nohou. Pak ti odejde hrubá motorika.
V patnáctý minutě už tě nohy neunesou. V osmnáctý nebudeš moct dýchat.
A než tě obklopí naprostá tma,
přijdeš o hlas.
Můžeme?
Během to jen urychlíš.
Do prdele.
Už to cítíš v prstech?
Kurva.
Raz, dva, tři, čtyři.
Raz, dva...
- Raz, dva. - Raz, dva.
- Tři, čtyři. - Tři, čtyři.
Výborně.
Raz.
- Dva. - Dva.
Působí asi hodinu.
Pak spolu budeme mít celý víkend.
Raz, dva, tři...
Nádech...
Kurva.
Dobře, 20 minut.
Dobře.
Ale ne. No tak.
No tak.
Tři minuty.
Snad si najdeš dobrou skrýš.
Plavání nezvládneš.
ČAS VYPRŠEL
Jste v pohodě?
Slečno.
Slyšíte mě?
Kde jste se...
Kde jste se tu vzala?
Vypadla jste z kajaku?
Můžete mluvit?
Sakra...
Převrátím vás.
Dobře?
Počkejte.
Takže mě vidíte.
Počkat, ještě jednou.
Takže mě slyšíte.
Dobře.
Můžete se hýbat aspoň trochu?
Ne.
Vidíte a slyšíte.
Nemůžete se hýbat a mluvit. Je to tak?
Jste zraněná?
To je dobře.
Vezmu vás dovnitř a zavolám 911, ano?
Počkejte tu.
Už nemám nejmladší kolena.
Tohle jsem dneska fakt nečekal.
Díkybohu.
- Měl jsem autonehodu. Nemůžu najít ženu. - Hej, zpomalte.
Popadněte dech.
Stalo se to tak rychle. Chovala se normálně a pak...
Neviděl jste ji? Měří 168 cm. Je hezká.
Krvácím.
Počkejte tu.
Přivolám pomoc.
Hej.
Řekl jsem, ať počkáte venku.
Omlouvám se. Necítím se dobře.
Dovolíte?
Jsem zmatený, víte?
Nevím, jak jsem se sem dostal.
Poslyšte, pomůžu vám,
ale bude to za mých podmínek, který jsou, že počkáte venku.
Můžu použít váš mobil? Ten svůj jsem ztratil.
No tak, pomůžu vám vstát.
Jen...
Jen si potřebuju odpočinout.
Buď zavolám 911, aby nám pomohli najít vaši ženu,
nebo oznámím, že mám doma vetřelce.
No tak. Tohle přece není nutný.
Omlouvám se. Jsem z toho úplně hotový.
Klidně je zavolejte.
Vezmou mi ji, ale teď s tím nic neudělám, co?
Pokud si chcete zavolat, zavěste a zkuste to...
Jak se jmenuješ?
Andrew.
Dobře, Andrewe.
- Mluv. - Děkuju.
Psychické problémy vždycky, ale poslední dobou se to zhoršovalo.
Obviňuje mě z hrozných věcí.
Z nepravdivých věcí.
Pokud zavoláme poldy, před její rodinou už to neutajíme.
Nechají ji hospitalizovat.
Je to moje žena. Nemůžu ji ztratit.
A tady jsem ji doslova ztratil.
Jak se jmenuje?
Chloe.
Neměl jsem ji nechat řídit, ale její nezávislost je pro ni důležitá.
Hádali jsme se.
Silnice jsou tu zrádné, když se nesoustředíte.
Nesnáší, když křičím,
ale řekla, že mě opustí, a já se strašně...
bál.
Jo. Křičel jsem na ni a ona na to dupla a...
Víc si nepamatuju.
Když jsem se probral, byla pryč.
Může být dezorientovaná nebo se může zase zhroutit.
Když je na tom fakt špatně, je katatonická.
Katatonická?
Zablokuje se.
Odmítá se pohnout a nechce mluvit.
To zní složitě.
Máš někoho ve svém životě?
O tom mluvit nechci.
Ani já ne. To byl asi vždycky můj problém.
Dostala infarkt.
Celý ty roky mě peskovala kvůli tomu, co jím,
jak pořád sedím,
jak mě zaslepuje vztek a problémy řeším pěstmi.
A celou dobu...
Soustředili jsme se na mě, a zapomněli věnovat pozornost jí.
Svět si bere, co chce.
Svou ženu miluješ.
Víc, než tušíš.
To to prostě jen přijmeš? To si ji necháš prostě vzít?
- Myslím, že ne. - Dobře.
Nebyl jsem k tobě upřímný.
Ne?
Jak to myslíš?
Co jsi říkal?
Říkal jsi, že jsi mobil ztratil.
Vážně?
Někde v autě.
Pořád jsem trochu mimo.
No...
Zdejší lesy jsou rozlehlé.
Měl bych jít hledat.
Ne, co jsi mi chtěl říct?
Nic.
Pověz mi, Williame.
Odkud znáš moje jméno?
Máš ho na schránce.
Zahradničíš v kuchyni často?
Kde je?
Promiň...
Řekl bych ti to dřív, jen jsem nevěděl, co mám dělat.
Tak kde?
Chci, abyste oba odešli.
Zapomenu, že se to kdy stalo.
Řekni mi to.
V kůlně.
Vzadu.
Vytáhl jsem kolečko, abych udělal místo. Viděl jsem tě přicházet
a rychle jsem ho sem přitáhl.
Kecy.
Je to pravda.
Pravdu můžeme zjistit snadno, ne?
Podívej se.
Nejdřív mi dej ten telefon.
Jasně.
Nedostanou se sem včas.
Myslíš, že se tě bojím?
Zbytečně je sem voláš v už tak dost rušný den, to víš?
Jo. V mém domě je muž a jsem si jistý, že mi chce ublížit.
Neublížím ti.
Zabiju tě.
Nezvedej se.
Nezvedej se!
Nevím, co jinak udělám.
Co by si o tobě myslela, Bille?
Tvoje žena.
Když si dala záležet, aby tě zkrotila
a naučila tě ovládat vztek.
Nejspíš by dostala další infarkt.
Drž hubu!
Pane, pokud mě slyšíte, někoho posíláme.
Na cestě je několik jednotek. Vydržte.
Pane, pokud jste tam, řekněte něco.
Pane, řekněte něco.
Vidíš, k čemu jsi mě donutila?
Muže jsem ještě nikdy nezabil.
Všechno je jednou poprvý, co?
- Haló? - Tati, snažím se ti dovolat celý ráno.
Ahoj, zlato. Jak se máš?
Dneska bylo vysvědčení.
Jo? Co jsi měla?
Samý jedničky a dvojku.
Ty jo. To je...
Takže samý biče
a jednu labuť.
Máma říkala, že to zítra oslavíme.
Zítra ne, zlato. Vrátím...
Vrátím se až v neděli večer.
To je v pohodě. Máma říkala, že přijedeme na chatu.
Tati?
To je báječná zpráva.
Můžeš mi dát mámu?
Dobře. Ahoj!
Ahoj. Za tu kecku se omlouvám.
Snad fakt nechcete přijet?
Vím, že tyhle víkendy jsou pro tebe důležitý, ale...
Žádný ale, Lizzie. Víš, že pokud chceš, abych byl vzorný, potřebuju být o samotě.
Ale poslední dobou odjíždíš stále častěji.
Olivia potřebuje vypadnout a já spoluvýchovu,
tak promiň, pokud ti tvůj mládenecký víkend v horách narušíme, ale přijedeme.
Máš pravdu. Omlouvám se. Jsem sobecký.
Jen přijeďte.
A přibal kempovací výbavu.
Užijeme si to se vším všudy, jo?
- Musíme oslavit to vysvědčení. - Skvělý. Budeme tam tak v deset.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Tak v deset.
ČTEČKA KARET MIMO PROVOZ PLAŤTE UVNITŘ
Co to děláš?
Takhle mi neutíkej. Slyšíš mě?
Jen jsem chtěl pozdravit.
Prostě to nedělej. Znovu už to nedělej, jo?
Starej dobrej Bill.
POLICEJNÍ HLÍDKA
Fakt rád vás vidím.
Dobrý ráno.
Vaše auto bylo nahlášeno. Že prý někdo potřebuje pomoc.
To musí bejt omyl.
Jo, ale uvedli vaši SPZku.
Můžu si promluvit s tou ženou?
Pane, musím se ujistit, že reaguje.
To jsme dva.
Jo? Jak to?
Moje žena je opilá.
Takhle ráno?
Teď je opilá úplně pořád.
Vy jste pil taky?
Neměl jsem ani loka.
Pak jsem nedbalý.
Jak se jmenujete?
Andrew. Ale můžete mi říkat Andy.
Andrewe, máte občanku?
Jo, samozřejmě.
Tak tohle je problém.
Co prosím?
Máte propadlý řidičák.
Jo.
Chtěl jsem si požádat o nový.
A komu patří to auto?
Mýmu kámošovi Billovi.
Můžu pak Billovi zavolat, až to spolu dořešíme?
Samozřejmě.
A mohl byste mi říct, co se tu stalo?
Snad vás nezdržuju.
Teď jsem začal.
Víte, pane strážníku, manželka se probrala po flámu,
jela se projet
a zřejmě to napálila do docela velkého stromu.
To jsem si dal dohromady.
A byla sama?
Pokud vím.
Zavolala mi a já se to tu snažím vyřešit.
V tom hlášení stálo, že jste oba byli na benzince.
Před natankováním jsem se chtěl ujistit, že se nedusí vlastními zvratky
Jo, teď už chytračit nemusíte.
Promiňte.
Dnešní ráno bylo opravdu náročné.
A proč jste nezavolal 911 nebo odtahovku?
Abych se vyhnul tomuhle.
Vy jste v tom autě nebyl.
- Ne, pane. - Co se vám stalo s obličejem?
No...
Nedokážete odpovědět?
Možná nám to objasní ona.
Na to bych nespoléhal.
Madam.
Slečno.
Jak dlouho je opilá?
Deset měsíců.
Pane, musíte mi vysvětlit, co přesně se tu stalo.
- Pane. - Opustila mě.
Prosím?
Bylo to fakt zlý.
Od smrti našeho chlapečka.
Našeho krásného Matea.
Spadl z výšky a...
Nehlídala ho, když měla.
Jenže se tomu nepostavila a svůj žal začala utápět ve flašce.
A upřímně nevím, jestli toho někdy nechá.
Takže...
Ptáte se, proč jsem nevolal 911, strážníku?
Protože jí není pomoci.
Pomo...
Madam?
Pomozte
mi.
- Strážníku, jen... - Můžete ustoupit?
Zastavil jsem, abych ti pomohl. A ty sis vzala auto.
Vzala sis ho a musela jsi...
- Nejde to... podle plánu. - Musela jsi zabít toho poldu.
Neměla jsi mluvit.
Zítra je velký den. S rodinou.
Jsi dehydrovaná. Tvoje tělo teď hodně pracuje.
Zkusil jsi to někdy?
- Ne. - Jistěže ne.
Na ten pocit bezmocnosti jsi moc velkej posera.
Znám to.
Jo, a kdy že ta holka umřela?
Chloe.
Dva měsíce jsi byl na lůžku.
Tehdy jsi přišel o rozum?
Nepřišel jsem o rozum.
Byl jsem osvícen.
Celý život jsem si připadal mimo.
Až do okamžiku krátce po té nehodě.
Pořád vidím její krk.
Jak se světlo odráželo od skla v jejím klíně.
A když jsem viděl, že vydechla naposledy,
konečně jsem něco cítil.
Ten okamžik jsem si v té posteli přehrával pořád dokola ve snaze zjistit,
jestli jsem pocítil Boha.
A nakonec
mi došlo, že ano.
Bůh byl ve mně.
Co jsi jí řekl?
Říkal jsi, že jsi jí něco řekl.
Myslela jsem, že to bylo před tou nehodou,
ale bylo to po ní.
Když umírala, že jo?
Co jsi jí řekl?
„Děkuju.“
Samý biče a jedna labuť.
Co?
Svou rodinu musíš mít rád.
Svou manželku.
- A dceru. - O mé dceři nemluv.
Hluboko uvnitř víš, že to takhle dál nejde.
Chytí tě. Už nikdy ji neuvidíš.
Přestaň mluvit.
Vím, jaké to je přijít o dítě.
Nemusíš to dělat.
- Neznám tvoje jméno. Nevím, kde bydlíš. - Přestaň.
- Můžeš mě tu nechat na kraji silnice. - Kecy.
Tak snadný to není.
Ale je.
Být zlomený nemusí znamenat být beznadějný.
Vzpomínáš si?
Já sakra nejsem zlomenej!
Změna plánu, Iris.
Poslední zastávka.
Škoda, že jsme přeskočili až na konec.
Mohli jsme si užít moc skvělý víkend.
Tam dole rozhodně nebudeš sama.
Až ti začnou fungovat svaly, budeš nekoordinovaná.
Občas se v tobě najde trocha energie,
ale tvoje tělo to neustojí.
Proč jsi mě to prostě nenechal udělat?
Co jako?
Zabít se?
Když jsem měla umřít tak jako tak,
proč jsi mě zastavil?
Nezastavil jsem tě.
To ty sama.
Všechno už mohlo být za námi.
Úplně všechno.
Byl to osud.
Měli jsme se potkat.
Kecy.
Osud neexistuje.
A Bůh taky ne.
Jsme tu jen my.
Takže jsi tu jen ty.
Ubohý a bezejmenný mužíček.
Zlobíš se.
- To si sakra piš, že jsem. - A proč?
Protože jsem chtěl umřít.
Chtěla jsem umřít.
„Chtěla“?
To je mi ale pokrok.
Uděláš pro mě něco?
Dáš mi Mateovu lodičku?
Mám ji v kapse.
V druhý.
Není mi to líto.
Děkuju.
NEHÝBEJ SE
Překlad titulků: Tomáš Pikl