Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PARCUL DE STAT MASSEY BIG SUR
Ce zi superbă!
Am auzit că priveliștea e uimitoare, dar...
Nu te deranja!
Plec imediat.
Am văzut fotografia și florile mai jos.
- E cumva... - Nu vorbesc despre asta.
Bine.
Sunt Richard.
Iar tu?
Ascultă, chiar îmi dai emoții.
Dacă nu faci un pas înapoi, zi-mi cum te cheamă!
Vrei să fii singură.
Și eu voiam. De ce am venit aici înainte să se trezească urșii?
Ascultă, eu...
Nu e nevoie să-mi spui povestea vieții tale.
Nu e nevoie să suferi mai puțin decât suferi deja.
Vreau să lași puțin spațiu între tine și...
Nu o să mă oprești.
Eram pasionat de mașini,
deși nu-mi permiteam.
La facultate, aveam o mașină Integra, mică și frumoasă,
ce mai grijă aveam de ea!
„Încotro se îndreaptă?”
Se îndreaptă într-un zid de cărămidă.
Săptămâna înainte de absolvire, am distrus Integra.
Partea proastă e că eu și Chloe ne certam, înainte de accident.
Ce a auzit ultima dată de la mine!
Îmi pare rău.
Asta spun toți.
Am fost imobilizat.
Nu m-am putut mișca două luni, două săptămâni și patru zile.
Pironit într-un pat de spital, când tot ce voiam era
să fug cât mai departe de mine.
Toată lumea care venea să mă viziteze îmi spunea că...
îi pare rău.
Îmi pare rău.
Îți pare rău. Nu știi alte cuvinte?
Nu mă obosesc să spun ceva.
Da. Lasă caserola și pleacă naibii din casa mea!
Soțul meu scrijelea inițialele noastre în copac.
Fiul meu căuta bețe ca să poată prăji bezele.
A zis că le găsește pe toate într-un minut, nu l-am crezut.
Am continuat să strâng flori sălbatice.
Nici nu l-am auzit când a...
Lumea ia ce vrea ea.
Mai bine mă lua pe mine!
Doamne! Ce urăsc cel mai mult e că...
de atunci n-am mai plâns.
Vreau, dar...
Sunt distrusă.
Distrusă nu înseamnă...
fără speranță.
Ei bine,
nu a fost tocmai o plăcere, dar mă bucur că te-am cunoscut.
Iris.
N-o să încerc să schimb ce faci în continuare.
Dar, cum am spus...
chiar e o zi superbă.
Nu mai sunt pasionat de mașini.
Richard.
Ne luăm rămas-bun.
N-o să aștepți să plec ca să te întorci, nu?
Nu azi.
E bine și așa.
Se pare că te-am blocat.
Așa pare.
Scuze.
Vine ploaia?
Nu strică să fii precaut.
E în regulă. Pot să ocolesc.
Cum vrei.
- Richard! - De ce îmi tot spui așa?
NU TE MIȘCA
Te rog, treci prin proces! Toți o fac.
Nu o să vezi nicio liniuță.
Asta înseamnă fără telefon și fără SOS de urgență.
FĂRĂ ACOPERIRE
Păcat că n-ai telefonul aproape.
De ar fi existat o conexiune Wi-Fi de încredere!
Soțul meu o să mă caute.
Așa sper.
Te rog, nu face asta!
„Te rog, nu face asta! Nu mă răni! Am copii.”
Ce să spun? Locul greșit, momentul potrivit.
Apropo! Ți-am adus ceva.
- Spune-mi de Chloe! - Spune-mi de băiatul tău!
Cum îl chema?
Mateo.
- De ce nu Matthew? - De ce nu Charlie? E un nume.
Bine, fie.
Și Chloe? Era frumoasă?
Da.
Îmi amintești de ea.
Cum v-ați cunoscut?
Știu ce faci.
Încerci să mă înduioșezi.
Nu ești prima.
Vreau doar să fim sinceri. Bine?
Cum ai fost sincer, mai devreme?
Poate că te-am păcălit, dar ce spun e adevărul meu.
Bine, Richard.
Spune adevărul!
Am o cabană mică în pădure.
Ce o să-mi faci când ajungem acolo?
O să-ți împletesc părul.
Să mori tu!
Încetează!
- Ajutor! - Cât de perfect era!
Decorul, izolarea, sincronizarea.
Nu te apropia de mine!
Nu-ți verific buzunarele și o dau în bară.
Nu te apropia, am zis!
- Ajutor! - E ceva cu tine.
Sau poate e ceva cu mine.
Acum jumătate de oră îi puneai capăt, și iată-te!
Du-te dracului!
Ai început să simți?
Ce să simt?
Nu-ți dai seama, după toată aventura.
- Ce naiba tot spui? - Redundanța sistemelor.
Ca într-un avion, totul are o rezervă, până și toaletele.
La 12.000 de metri, nu poți fi prea precaut.
Ce-i aia?
Zburăm la 12.000 de metri, Iris.
Ce mi-ai făcut?
Corpul tău o să se oprească în curând.
M-ai otrăvit?
Nu e otravă.
Ci un relaxant special care să ne ușureze situația.
- Ești nebun! - Eram dacă n-o făceam.
- Ajutor! - Tot spui asta.
Odată ce se activează, ai 20 de minute înainte să paralizezi.
La minutul unu, îți pierzi abilitățile motorii fine.
Nu mai poți să suni, să ții cuțitul, din astea.
Și, la zece, piciorele încep să-ți amorțească.
Abilitățile motorii grosiere.
La minutul 15, picioarele îți cedează.
La 18, respirația se îngreunează.
Și cea care o să te lase ultima e
vocea.
Mergem?
Dacă alergi, își face efectul mai repede.
Futu-i!
Ți-au amorțit degetele?
Futu-i!
Unu, doi, trei, patru.
Unu, doi...
- Unu, doi... - Unu, doi...
- ...trei, patru. - ...trei, patru.
Foarte bine!
Unu...
- ...doi. - Doi.
Durează cam o oră.
Apoi o să avem tot weekendul împreună.
Unu, doi, trei...
Futu-i!
Bine, 20 de minute.
Bine.
Nu. Haide!
Haide!
Trei minute.
Sper că ai găsit o ascunzătoare bună!
Nu o să poți să înoți!
S-A SCURS TIMPUL
Ești bine?
Domnișoară?
Mă auzi?
Cum ai...
Cum ai ajuns aici?
Ai căzut dintr-un caiac?
Poți vorbi?
Fir-ar...
Te întorc pe spate.
Bine?
Stai așa!
Deci, mă poți vedea.
Stai, mai fă o dată!
Deci, mă poți auzi.
Bine.
Te poți mișca măcar un pic?
Nu.
Poți vedea, poți auzi.
Nu te poți mișca și nu poți vorbi. Am dreptate?
Ești rănită? Nu.
E bine.
Te duc înăuntru și sun la 911, bine?
Stai așa! Nu mă mai țin genunchii ca altădată.
Nu aveam plănuit așa ceva pe ziua de azi.
Slavă cerului!
- Am avut un accident. Nu-mi găsesc soția. - Mai încet!
Calmează-te!
S-a întâmplat atât de repede. Se purta normal și apoi...
Ați văzut-o? Are cam 1,70. E frumoasă.
Sângerez.
Stai așa!
Chem ajutoare.
Te-am rugat să aștepți acolo.
Iertați-mă, m-a luat cu rău.
Te superi?
Sunt confuz, da? Nici nu-mi amintesc cum am ajuns aici.
Ascultă, te ajut,
dar, în termenii mei, care spun că trebuie să aștepți afară.
Pot folosi telefonul? L-am pierdut în accident.
- Haide! Te ajut să te ridici! - Eu...
Trebuie să mă odihnesc nițel.
Pot suna la 911, ca să le cer ajutor să îți găsești soția
sau pot suna la 911 ca să le spun că am un intrus în casă.
Zău așa, nu e nevoie de asta.
Îmi pare rău, m-am săturat de tot!
Sunați dacă vreți!
O vor lua de lângă mine,
dar nu pot să fac nimic legat de asta.
Dacă vreți să telefonați, închideți și...
Cum te numești?
Andrew.
Bine, Andrew.
- Vorbește! - Mulțumesc.
Mereu a avut probleme mintale, dar e mult mai rău în ultima vreme.
Mă acuza de lucruri groaznice.
Neadevărate.
Dacă implic poliția, o să afle și familia ei.
O vor interna din nou.
E soția mea, știți? Nu pot s-o pierd.
Și eu chiar am pierdut-o.
Cum o cheamă?
Chloe.
Nu trebuia să o las să conducă,
dar ține la independența ei.
Ne certam.
E greu de condus pe aici chiar și când nu ești distrat.
Urăște când țip, dar...
a spus că mă părăsește și mi s-a făcut...
frică.
Da. Am țipat la ea, a călcat pedala și...
Atât îmi amintesc.
Când mi-am revenit, dispăruse.
Nu știu dacă e dezorientată sau pe cale să aibă alt episod.
Când are un episod rău, devine catatonică.
Catatonică?
Se închide în ea.
Refuză să se miște, să vorbească.
Sună complicat.
Aveți pe cineva?
Nu vorbesc despre asta.
Nici eu. Cred că asta a fost mereu problema mea.
A făcut infarct.
În toți acești ani, se lua de mine legat de ce mâncam,
de cât de sedentar eram,
de cum mă lăsam condus de furie și rezolvam problemele cu pumnii.
În tot acest timp ea...
Eram atât de concentrați pe mine, am uitat să-i acordăm atenție.
Lumea ia ce vrea ea.
Îți iubești soția.
- N-aveți idee! - O să accepți asta pur și simplu?
Îi lași să o ia de lângă tine?
- Nu cred că o să fac asta. - Bine.
N-am fost sincer cu tine.
Nu?
Cum adică?
- Ce spuneați? - Ai spus că ți-ai pierdut telefonul.
Da?
În accident.
Încă sunt dezorientat.
Păi...
Pădurea e mare.
- Mai bine te apuci de căutat. - Ce voiați să-mi spuneți?
Nimic.
O întrebare, William!
- De unde știi cum mă cheamă? - De pe cutia poștală.
Mereu grădinărești în bucătărie?
Unde e?
Scuze, eu...
ți-aș fi spus mai devreme. Nu știam ce să fac.
Unde?
Aș vrea să plecați acum.
O să uit ce s-a întâmplat.
Spune-mi!
În magazie.
În spate.
Am scos o roabă ca să fac loc.
Te-am văzut venind și...
am adus-o cu mine.
Aiurea!
E adevărat.
Putem afla asta destul de ușor, nu?
Du-te și te uită!
Dă-mi telefonul mai întâi!
Sigur.
N-o să ajungă la timp.
Crezi că mi-e frică de tine?
Deja monopolizezi o zi plină, știi asta?
Da. E un bărbat în casa mea și sunt sigur că vrea să mă rănească.
N-o să-ți fac rău.
O să te omor.
Stai jos!
Nu știu ce o să fac.
Ce ar zice despre tine?
Soția ta.
După toată munca depusă ca să te îmblânzească,
ca să te învețe să-ți controlezi furia.
- Probabil ar face alt atac de cord. - Taci odată!
Dacă mă auziți, trimitem pe cineva imediat.
Sunt două unități pe drum. Vă rog, rezistați!
Dacă sunteți pe fir, vorbiți!
Ai văzut ce m-ai pus să fac?
E prima dată când ucid un bărbat.
Toate au un început, nu?
Alo!
Tată, am încercat să te sun de dimineață.
- Bună, scumpo! Ce mai faci? - Azi am primit carnetul cu note.
Da? Și cum e?
Toate de A și una de B.
E...
Toate de aur
și una de bronz.
- Mama vrea să sărbătorim la micul-dejun. - Nu mâine, scumpo. Sunt...
Mă întorc de-abia duminică seara.
E în regulă. Mama zice că venim la cabană.
Tată?
Ce veste minunată!
Mi-o dai pe mama la telefon?
Bine. Pa!
Scuze pentru dra Guralivă.
Nu vii la cabană, nu?
Știu cât ții la weekendurile astea, dar...
Niciun dar, Lizzie! Știi că, dacă vrei să fiu cea mai bună versiune a mea,
am nevoie să fiu singur.
Ai tot mai multă nevoie să fii singur.
Știu că îți invadăm weekendul de burlac, dar Olivia vrea o schimbare
și eu nu mai pot fi părinte unic, deci venim.
Ai dreptate. Îmi pare rău. Sunt egoist.
Veniți!
Și, da, pune echipamentul de camping în mașină. O facem cum trebuie.
Bine? Trebuie să sărbătorim notele!
Grozav! Ar trebui să ajungem pe la zece.
- Te iubesc! - Și eu!
Ne vedem la zece!
CITITOR DE CARDURI STRICAT PLĂTIȚI LA CASĂ
Ce faci?
Să nu mai pleci așa! M-ai auzit?
Am vrut doar să o salut.
Bine, dar să nu mai faci asta! Ne-am înțeles?
Mersi, Bill!
PATRULA DE AUTOSTRADĂ
Vai de mine!
Ce mă bucur să vă văd!
'Neața!
Am primit un apel legat de camion. Cineva avea nevoie de ajutor.
O fi fost o greșeală.
Au dat numărul mașinii.
Pot să vorbesc cu pasagera?
Domnule, vreau să mă asigur că e conștientă.
Asta e și dorința mea.
Da? Cum așa?
Soția mea e beată.
Așa de dimineață?
Zilele astea, e tot timpul.
Dumneavoastră ați băut?
Nu mă ating de băutură.
Te face neglijent.
Cum vă numiți?
Andrew. Dar îmi puteți spune Andy.
Andrew. Aveți un act de identitate?
Da, desigur.
Avem o problemă.
Poftim?
V-a expirat permisul.
Da.
Voiam să mă ocup de asta.
Și a cui e camioneta?
A unui prieten, Bill.
E în regulă dacă-l sun pe Bill, după ce terminăm de vorbit?
Sigur că e.
Îmi spuneți ce s-a întâmplat aici?
- Sper că nu vă grăbiți. - Abia am început tura.
Soția mea s-a desprins de pe podea azi-dimineață,
a luat mașina la plimbare
și se pare că a vrut să îmbrățișeze un copac cam mare.
Asta am reușit să pun cap la cap.
Și era singură?
Din câte știu, da.
M-a sunat și sunt aici încercând să-i curăț mizeria.
Apelul pe care l-am primit spunea că amândoi erați la benzinărie.
Am vrut să mă asigur că nu s-a înecat cu propria vomă
înainte să fac plinul.
Nu faceți pe istețul cu mine!
Îmi pare rău.
E o săptămână grea, încă de azi-dimineață.
De ce n-ați sunat la 911 sau la tractări auto?
Nu voiam discuții ca asta.
- Ați spus că nu erați în mașină. - Corect.
Ce ați pățit la față?
Eu...
Nu puteți răspunde?
Poate ne lămurește soția.
Eu n-aș conta pe asta.
Doamnă!
De când e beată?
De zece luni.
Domnule, vreau să-mi explicați exact ce s-a întâmplat aici!
- Dle! - M-a părăsit.
Poftim?
Ne-a mers rău...
de când a murit băiatul.
Micuțul nostru Mateo.
A căzut mulți metri și...
n-a avut grijă de el când trebuia.
Deci, în loc să-și înfrunte vinovăția, a pus mâna pe sticlă.
Și probabil nu o să o mai lase.
Deci,
vreți să știți de ce n-am sunat la 911?
Nimeni nu o poate salva.
Aju...
Doamnă?
Ajutați-mă...
vă rog!
- Dle polițist... - Înapoi, vă rog!
Am oprit ca să te ajut.
Și tu ai luat mașina.
Cred că...
- Nu merge... - ...l-ai ucis pe polițist.
...cum ai plănuit.
Nu vorbi!
Mâine e o zi mare. Timp cu familia.
Ești deshidratată. Corpul tău lucrează mult acum.
Ai încercat vreodată?
Nu.
Sigur că nu.
- Prea laș ca să te faci neajutorat. - Am fost în situația ta.
Da, pentru că a murit cum-o-cheamă?
Chloe.
Ai stat la pat două luni.
Atunci ți-ai pierdut mințile?
Nu mi-am pierdut mințile.
Mi-am găsit claritatea.
Toată viața m-am simțit deconectat,
până la clipele de după accident.
Încă îi văd curbura gâtului.
Felul în care lumina juca pe paharul din poala ei.
Și, când își dădea ultima suflare, în sfârșit,
am simțit conexiunea.
Am trăit acel moment iar și iar în pat, încercând să-mi dau seama
dacă l-am simțit pe Dumnezeu.
Și, până la urmă,
mi-am dat seama că L-am simțit.
Și El era eu.
Ce i-ai spus?
Mi-ai spus că i-ai spus ceva.
Credeam că a fost înainte de accident, dar...
a fost după.
În timp ce ea era pe moarte, nu?
Ce i-ai spus?
„Mulțumesc.”
Doar aur și una de bronz.
Poftim?
Sigur îți iubești familia mult de tot.
Pe soția ta.
- Pe fiica ta. - Nu o pomeni!
Știi, în adâncul sufletului, că nu mai poți continua așa.
O să te prindă. Nu o să o mai vezi niciodată.
Taci!
Știu cum e să pierzi un copil.
Nu e nevoie să o faci.
Nu știu cum te cheamă sau unde locuiești.
Încetează!
Poți să mă lași pe marginea drumului.
Aiurea!
Nu e ușor.
Ba e!
Distrus nu înseamnă neapărat fără speranță.
Ai uitat?
Nu sunt distrus.
Schimbare de planuri!
Ultima oprire.
Păcat că trebuie să sărim la sfârșit!
Am fi putut avea un weekend frumos.
Măcar o să ai multă companie acolo.
Mușchii îți revin, dar coordonarea, mai greu.
O să ai mici explozii de energie, dar corpul tău nu o să le poată susține.
De ce nu m-ai lăsat s-o fac?
Ce să faci?
Să te sinucizi?
Dacă totul se termina oricum,
de ce m-ai oprit?
Nu te-am oprit.
Ai făcut-o singură.
Totul s-ar fi terminat.
Totul.
A fost soarta.
Mi-ai fost sortită.
Prostii!
Nu există soartă.
Nu există Dumnezeu.
Suntem doar noi.
Asta înseamnă că ești doar tu.
Un omuleț trist și fără nume.
Ești furioasă.
- Normal că sunt. - Și de ce?
Fiindcă voiam să mor.
Voiam să mor.
Voiai.
Și iată unde ai ajuns!
Poți să faci ceva pentru mine?
Poți să îmi dai barca lui Mateo?
E în buzunarul meu.
În celălalt.
Nu-mi pare rău.
Mulțumesc.
NU TE MIȘCA
Subtitrarea: Andra Foca