Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Г-жа Лихтер? - Да. Къде е той?
В мазето. Слезте с ескалатора и тръгнете наляво по коридора.
- Г-жа Шмиц ще ви заведе при него. - Добре.
- Добре че дойдохте. - Къде е?
- Заключил се е в склада долу. - Кога е интервюто?
- Вече мина. - И?
Естествено, не са очаровани.
- А преди това? - Кога?
Преди да се заключи, отговори ли правилно?
Мъжът ви избяга след две минути.
- Ще повтори. Трябва да се успокои. - Вече не може.
Попитайте дали може.
- Няма полза. - Мъжът ми иска работата.
- Знаете. - Не пролича.
Не сте го разбрали.
Г-н Лихтер, ако не отворите, трябва да разбия вратата.
- После ще я платите. - Почакайте. Мъжът ми ще излезе.
- Има паническа атака. Ще мине. - Г-н Лихтер, жена ви е тук.
- Томи, жена му дойде. Ела. - Вие му кажете, че сте тук.
- Ще подържите ли? - Юрген, няма време за глупости.
Продължи твърде дълго.
Не може така да...
- Първо говорете с мъжа си. - Няма полза.
Кажи на колегите, че ще се забавим.
- Първо говорете със съпруга си. - Няма смисъл.
Не може да минете оттам. Кажете на мъжа си да излезе.
- Сега ще излезе. - Г-жо Лихтер, ако счупите нещо...
- Няма да счупя нищо. - Жена ви е тук. Чухте ли?
Дайте ми водата от раницата.
Томи, кажи на Куперс. Не знам какво става.
Какво да им кажа?
Благодаря.
Паул.
Всичко е наред.
- Нищо не е станало. - Напротив.
- Нищо не се е случило. - Съжалявам.
Знаеш ли какво ми каза сутринта дъщеричката ни?
Че приятелките й в училище искат ти да им бъдеш баща.
Казах, че мога само да го продам, за да получа и аз нещо.
Хайде, пийни вода.
- Излязла си от работа. - Всичко е наред.
Така. Сега ще излезеш.
- Не мога. - Аз съм тук.
Ще излезеш и ще се извиниш.
Ще кажеш, че понякога се случва в напрегната ситуация
и че искаш лично да се извиниш на шефа.
Ще се приберем за една приятна вечер с малките.
- Много съжалявам. - Няма защо. Чу ли?
Добре.
- Успокоихте ли се? - Да, всичко е наред.
Не съм счупил нищо. Проверете.
- Всичко е наред. - Съжалявам.
Понякога на изпити имам панически атаки.
Само трябва да се овладея, да пийна вода и ми минава.
Добре.
- Искам да се извиня и на шефа. - Няма нужда. Ще му предадем.
- Не, искам лично да се извиня. - Г-н Лихтер, не сте длъжен.
- Мога да изчакам да ме приеме. - Приберете се при децата си.
- Най-добре си починете. - Той иска само да се извини.
- Ще стане бързо. - Всичко се проточи твърде дълго.
Признавам грешките си. Позволете ми да се извиня.
Седнете. Ще попитам дали Куперс има време.
Г-н Лихтер.
Знаете, че трябва да сътрудничим.
- Защо не говорите с мен? - Г-жо Шмиц, ще се бавите ли?
Имаше усложнения, но скоро приключва.
- Още не сте попълнили формуляра. - Ситно е. Не го виждам.
Ще се справите. Обсъдихме всичко в Бюрото по труда.
Ще дадеш ли и на мен?
Вкусно. Искаш ли?
Бях в тоалетната. Почакай.
Надин, не може така. Трябва да бъда сериозен.
Да.
Добър ден. Казвам се Ернст.
- Добър ден. - Приятно ми е.
- По-добре ли си? - Не точно.
- Трябва да ми кажеш нещо тъжно. - Добре.
Ти си почти на 40 г., посивял и почти мъртъв.
Дъщерите ти са фенки на "Гладбах".
Това е сурово.
Шефката ми планира промяна.
- Каква промяна? - Или ще намали всички заплати,
- или ще освободи хора. - Това не е истина.
Казах му, че няма нужда, но той настоя.
- Поискали сте да се извините. - Елате.
Г-н Куперс, исках лично да ви се извиня за инцидента.
- Недопустимо е и няма да се повтори. - Разбрах. Приятен ден.
- Искам да повторя интервюто. - Разбрахме се само да се извините.
- Наистина не може. - Знаете откога искам тази работа.
- Да, и получихте шанс. - Само едно интервю.
Достатъчно смут всяхте. Стига.
- Добре. - Не е добре.
Готви се седмици наред. Изпълни всички изисквания.
Знаете го, г-жо Шмиц. Беше точен. Не си счупил нищо.
Само си излязъл за малко. Сега се извини и обясни.
- Заслужи да се явиш на интервю. - То няма да промени нищо.
Мъжът ви направи първо впечатление.
Втория път се представя по-добре. Наистина.
- Всеки следващ път е още по-добър. - Ако се бореше като вас,
- можеше и да си помисля. - Мъжът ми е като мен.
Добре, докажете го. Елате отново другата седмица.
Запасете се с търпение. Трябва да ви вместя някъде.
Благодаря, г-н Куперс.
- Елате с мен. - Всичко хубаво.
Ще взема раницата.
Благодаря, Надин.
Вдигни.
Какво каза шефката ти?
Разпратила е имейл. Никой не го разбира
и всички се боят от съкращения. Аз трябва да им го преведа.
Колегите ти да те оставят на мира. И без това го вършиш.
Накрая ти трябва да я успокояваш.
Знаят, че се справяш с Дюрен.
Не кимай така вяло.
И глупости да дрънкаш, пак ти вярват.
- Ти ми вярваш, Паул. - Всеки ти вярва.
- Целият свят ли? - Целият свят.
Знаеш ли, сега аз ще карам,
а ти може да си починеш.
ВСИЧКИ ТВОИ ЛИЦА
- Дръпни се, Елени. - Не.
Елени, махни се от вратата!
Елени, ти ли си новата прахосмукачка?
Да, тате, аз съм прахосмукачка. Къщата ни блести.
Почисти добре.
Мамо, колегите ти звъняха. Айда те търси три пъти.
- Какво каза? - Да не се тревожат.
- Благодаря, Мика. - Казвай, Мика.
- Яли ли сте нещо? - Тя не беше гладна.
- Ставай, Елени. - Какво е това? Елени, стани.
- Какво е това? - Елени оцвети снимките ти.
Супер.
Ако бях ги изпратила така, веднага щяха да ме вземат.
Виж.
- Изпрати ги. - Айда, здравей.
Извинявай, че едва сега ти звъня.
- Какво е станало, Надин? - Нищо.
Помислих, че Паул е катастрофирал, когато хукна така.
Паул е добре.
Дюрен се прави на изненадана, че спира потреблението на въглища.
- За глупаци ли ни смята? - Познаваш Дюрен.
Натискът от "Райн-Стриймс" я притеснява, но ще я успокоим.
Трябваше да видиш колегите. Всички откачат.
Не се тревожи. Измислих нещо.
- Ще звънна на всички. - Изплашени са.
Не и аз.
- Благодаря. - Моля.
Да масажираме мама и да свирим като вятъра.
Така, много силно. Свири като вятър.
Елени, по-силно.
Много силно. Мама има крака от бетон.
Мика, Елени, лягайте си.
- Моля те, тате. - Не.
Наистина те разбирам, но и жена ми има нужда от почивка.
Минава десет. Не, Уве. Надин няма да ти се обади.
Ти ли си новата?
Влез в работилницата отпред. Айда те чака.
Тук е работилницата. Халето е отсреща.
Това са камионите за мината.
Днес няма да ги пипаш. Помогни за носенето.
Това трябва да се премести. И от утре идвай навреме.
Не. Сложи го там.
Трябва да ми кажете, ако детето стои цял ден в стаята.
Разбрахме ли се?
Но Мика е ангелче.
Покажи на мама рисунката си.
Яла ли си?
- И утре ли ще спим тук? - Да.
- И вдругиден ли? - Може би.
Искаш ли целувка за лека нощ?
- Къде? - Не знам.
Време е за сън, Мика.
Скачай в леглото.
Струва ли си да останем оптимисти през 2017 г.?
Обадете ни се с код 2017. Продължаваме.
Ти ли си Аурика?
- Аурика ли се казваш? - Не.
- Кой беше ти? - Надин.
- Шарлийн ли? - Надин.
Айда каза, че си Аурика. Ти си румънката, нали?
Не.
Била е другата кандидатка.
- Откъде си? - От Бранденбург.
Това си е почти в Румъния.
Казвам се Паул.
И ти може веднъж да объркаш името ми.
- Какво? - С кого искаш да ме объркаш?
- Не искам. - Паул, ела тук!
Трябват ни още няколко души.
Как ти се струва Паул?
- Не знам. - Не е ли твой тип?
- Не. - Защо? Изглежда добре.
Какъв е бащата на дъщеря ти?
Нормален.
Нормален ли?
И бащата на Паул работеше тук.
Двамата бяха дуо. Трябваше да ги видиш.
Почина преди няколко седмици.
И майката на Паул е мъртва. Нали, Уве?
Уве?
Е, да.
Виж как хърка Уве.
Погледни го.
Прилича на малък тюлен.
Има ли проблем със супата?
- Защо? - Гледаш само надолу.
Погледни ме.
Не гледаш мен.
- Ти гледаш през мен. - Нямаш ли приятели?
Казва жената, която дори не ме поглежда в очите.
Ето ти пет евро.
Колко струва един поглед?
Добре. Ето.
Стига ли?
Гледаш ли ме?
- Какво виждаш? - Нищо.
Напротив.
Виждаш нещо.
Имаш трапчинка на брадичката.
- Правил съм го хиляда пъти. - Направете го отново.
- Друг да се яви на изпита. - Наредбата за безопасност
- го изисква. - Г-жо Дюрен, вече ви казах.
Приемам всичко освен изпити.
Говорим за поста ви. Няма да спорим.
И не е нужно. Знам какво върша тук.
Няма да се явявам отново.
Крава.
Защо не се явиш на изпита?
- Яви се на изпита. - Какво искаш?
- Можеш го. Направи го. - Това ме стресира.
Не се стресирай.
- Откога говориш толкова? - Майната ти.
- Какво? - Майната ти.
- "Майната ти" ли каза? - Да.
Хора, чуйте.
Тя говори. Дори ме обижда.
Знаеш ли и друго?
- Надин. - Имаш тъпа скоба.
Паул, какво правиш?
- Сега? - Пусни!
Слушай!
- Престани! - Пусни я, Паул!
Какво става тук?
- Нищо. - Спънах се.
Тя падна. Помогнах й да стане.
- Всичко наред ли е? - Да.
Ако не се разберете, ще ви разделя.
- Защо? Ние не сме двойка. - Знаете, че ви държа под око
- през изпитателния срок. - Да.
Вие елате с мен.
- Нещастник. - Начукай си го.
Забързайте се. Трябва да вземем кола от мината.
Надин! Ела за малко.
Айда и Марко се карат.
Виж се, че си тъпа!
Той го каза сто пъти.
Не ме прецаквай!
- Махай се! - Ти се махай!
Не ме прецаквай!
Тази малоумна щеше да подпали халето!
Стига! Така.
- Виждаш, че детайлът е повреден! - Млъкни вече!
Айда нямаше информация. Да не се палим за глупости.
Разбра ли?
Ще дойдеш ли на събранието?
- Да. - Аз ще го поправя.
- Няма да можеш. - Сега двете ще се сбиете.
Отивайте на обяд. Аз ще се погрижа.
Всичко наред ли е?
Добре ли си?
Или си заспала.
Отивам до тоалетната.
И на мен ми се ходи.
Като вълшебна каравана, която може да побере всичко.
Само го тъпчеш вътре.
Какво ще качиш в караваната?
- Какво ще натовариш? - Сладолед.
И шоколад.
Това е най-важното. Така ще сме взели всичко.
Не ни трябва друго.
Аз бих сложил и бански. Искам да отида на море.
- Ще го отвориш ли? Дай на мен. - Аз не мога.
- Благодаря. - Затегнала си го.
Не бях аз.
- Няма ли да закусваш? - Закъсняваме за интервюто ти.
Елени пак не иска да става.
Сръчка ли я? Нямаше ли полза?
Ще проверя.
Чух, че тук има легло за изнасяне.
Пак ли някой не иска да става?
- Добре ли си, мамо? - Всичко е наред.
Погледни, Мика.
Можеш ли да го преведеш с приложението си
на арабски и полски?
Не, ще падна.
- Уволниха ли ви? - Няма да ги уволнят.
Много ми тежи.
Сега се блъснах в нещо.
Мика, ела за малко. Помогни ми.
Притисни силно дамата.
Тя отказва категорично да стане.
Така. Какво е това?
Може ли тази нощ нещо да се е объркало?
Добре, веднага ще го оправим. Съгласна ли си?
Ще струва допълнително. Трябва да подпишеш тук.
- Не разигравай театър. - Не е театър.
- Тя е от най-добрите ми клиенти. - Говори нормално с нея.
Чу ли? Трябва да говорим нормално. Кажи нещо нормално.
- Какво правиш? - Какво?
Защо го превръщаш в шоу?
И аз мога да се цупя като теб, но не знам дали ще помогне.
Изправи се.
Този път ще стане.
Ще бъде супер.
Искам само да обсъдим потенциала.
Винаги говорите неясно.
Виждам голям потенциал у всички.
Извинете. Истина е.
Няма полза. Сега е мой ред, Марко.
Защо й крещиш?
- Продължете работа. Аз ще се погрижа. - Докога ще имаме работа?
Още не знам, но ще се погрижа.
Няма да останете на улицата.
- Писах на г-жа Лихтер. - Каква полза от писмото?
- Хора, да продължаваме. - Да. Не помогна.
Марко, донеси ми онзи сандък.
Тате мъртъв ли е?
Не, естествено. Елени, ела.
Ела. Той спи.
Ела.
Погледни.
Виждаш ли как тялото се движи?
Погледни.
Виж как диша.
Спи дълбоко.
Върви. Трябва да го хванеш.
Хвани го. Върви.
Пазете тишина. Трябва да спя.
Това ме побърква. Другите не искат да се борят.
Каза, че Паул познава правен експерт.
Не може да ни уволни, нали?
- Уве. - Няма право.
Не се притеснявай за нищо.
- Да, утре ще поговорим. - Извинявай за късния час.
Знам, че вършиш всичко. Наспи се.
Лека нощ.
- Чакай. - Какво?
- Горещ си. - Възбуждащ ли ме?
Не, много си топъл.
Топло ли е?
- Да, твърде топло. - Да се охладя ли?
- Няма нужда. - Не може ли да те прегърна?
В момента не.
Ето.
По-добре ли е?
- Сега вониш. - От тези неща е.
Не, от теб е.
На какво мириша?
На теб.
- Лошо ли мириша? - В момента да.
- Няма нужда да се миеш. - Естествено.
- Няма да спиш до миризливец. - Всичко е наред.
Не.
Още ли?
Мислиш, че още мириша.
- Ще се изкъпя. - Не, може да е от мен.
- Ти никога не миришеш. - Откъде знаеш?
Подушил съм те на работа, в кухнята, в тоалетната,
когато раждаш, когато правим деца. Никога не вониш.
Имаш слабо обоняние.
Защо се усмихваш?
Трябва.
- Така ли се усмихваш? - Какво й е на усмивката ми?
Винаги ли се усмихваш така?
- Знаеш как се усмихвам. - Изглежда изкуствено.
- По дяволите. - Какво?
- И аз го надушвам. - Какво?
Така ли мириша?
От години живееш с миризливец и не казваш нищо.
На всеки карнавал се повтаря. Цяла година го чакам,
а когато дойде време, направо заспивам.
Капнал съм.
- Няма ли да празнуваш с дъщеря си? - Тя спи в стаята горе.
Какъв костюм носи?
- Защо ти си с този тъп костюм? - Загубих облог.
- От кого? - От баща си.
Обзаложих се, че ще дочака карнавала,
а той - че няма да може.
Загубилият трябваше да бъде баня.
- А спечелилият? - Лимон.
Надявам се да е облякъл костюма на лимон.
Кога почина баща ти?
Преди около два месеца.
Влязъл в Рейн да пикае.
Вече беше прекарал два инсулта. Там получил трети.
Рейн го е повлякъл.
Сигурно си е мислел какво пляска така.
После отидох до Рейн и го набих.
Ляв.
Десен.
Но не го убих.
Оставих го да си тече,
макар че татко тежи на съвестта му.
Знаеш ли, баща ми...
През целия си живот е вдишвал гадостите, които излизат от кулите.
Винаги ми пишеше пищови за изпитите.
Баща ми винаги държеше устната си така.
Веднъж, когато спеше, направих така с пръста си.
За един кратък момент,
както лежеше там,
исках да го целуна.
После?
После пусна лига.
Избърсах устата му.
Моят баща.
Хайде, Паул. Ставай.
Надин.
Хора, запазете спокойствие.
Защо не приемем обезщетение?
- Шегуваш се, Марко. - Не разговарям с теб.
Поправил съм половината машини. Няма да си тръгна.
- Затова вече не работят. - И Паул не намира работа.
- Виждаш колко трудно е. - Компенсацията е малка, Марко.
Не стискахме зъби затова последните години.
Има други възможности за преустройство.
Сигурно. Не говори като Дюрен.
Чакат ни масови уволнения. Точка.
Все едно да кажеш, че не си умрял,
- а само си се променил. Така си е. - Да, но само отчасти.
Можем да говорим с Дюрен. Първо да помислим на какво държим.
Какво ще направи Дюрен, ако "Райн-Стриймс" пести?
- Тя не е вълшебник. - Познаваш Дюрен.
Опитва се да убеди всички, че няма друг избор.
Виновна ли е за въглищата?
Да не се подмазва на "Райн-Стриймс".
Ако не им се подмазваше, отдавна да са ни закрили.
Тя говори с тях, но ние трябва да пълзим.
Да вървят по дяволите. Не сме длъжни.
- Няма нужда. Въглищата спират. - Ще поправяме леки коли.
- Трябваме им за преустройството. - Аз няма да поправям коли.
Не говоря на теб.
- Върви си. - Престани да дрънкаш.
Ще превърнат мината в езеро.
Ако превърнат мината в езеро,
машините им трябват за рекултивиране.
Познаваме новите модели, както и старите.
Можем да комбинираме нови и стари. Искат да отидат при конкуренцията,
- но няма такава. - Да отидат.
Те не могат и една гума да сменят.
Вместо да освободят някого или да ни намалят заплатите,
трябва да се приспособим. Трябва да разговаряме.
- Да се приспособим. - Винаги ние отстъпваме.
Работим тук като мравки.
Вече не мога да слушам за приспособяване.
Докъде ще стигнем? Вече няма да знаем кои сме.
- Ние знаем коя си. - Аз не знам.
Знаеш, Марко.
Тя е най-добрият специалист по мехатроника.
Единственият.
И ни разсмива всяка обедна почивка.
А аз кой съм?
Човекът, който познава всяка машина от всеки век.
Откога не съм се шегувала?
Кажете. Кога съм се пошегувала за последен път.
Говориш за нещата отпреди сто години -
сплотеност, добра работа, шегите ми.
Кога?
- Наскоро имитира Дюрен. - Да.
Беше супер. Покажи, Айда.
Хайде, Айда.
- Айда! - Давай.
Виждам голям потенциал у вас.
Голям потенциал.
Трябва да понесете унижения, но виждам голям потенциал.
Всичко наред ли е?
Закъсах. Резервоарът беше празен.
Помоли Хайко да ти даде колата и ела да ме вземеш.
Къде си?
На шосето зад централата.
- Нашата ли? - Не, новата.
Как си се озовала там?
Обърках пътя.
Добре, идвам.
Какво става?
Хайде, кажи ми.
Не знам.
Ти мръзнеш. Ела тук.
Знаеш ли какво си мисля отдавна?
Малкият може да се махне.
- Мислила ли си за това? - Не. Защо?
Мисля, че е излишен.
Малкият, ти си излишен.
Днес ми се обадиха.
И?
Успяхме.
- Какво означава това? - Че получих работата.
Този път наистина стана.
Защо не ми каза по-рано?
Не успях.
- Защо не ми се обади? - Исках да те изненадам.
- Защо не се радваш? - Радвам се.
Може да постъпя другия месец отначало само нощна смяна.
Вече помислих какво ще правим с децата.
Знаеш ли какво казаха?
Че съм ги спечелил с комуникативност и страст.
Добре е, нали? Не знаех, че правят комплименти.
- Може би винаги го правят. - Не, ти си такъв.
Искаш ли да те ударя?
Да.
Нужно ли ти е лично време?
Не, трябва ми време за теб.
Имаш ли една минута?
Да.
Трябва да се оттегля от председателския пост.
- Какво? Защо? - Вече не се справям.
Само ти можеш да се справиш.
- Пол има нужда от мен. - Пак ли не са го приели?
Напротив. Този път е успял.
А за какво ти е?
Случва ли ти се понякога
да погледнеш непознат и да ти се стори странно как говори,
а после да забележиш, че е твоят мъж?
Не ми е познато.
- Представи си го. - Не мога.
- Паул ще се справи и без теб. - Той го прави.
Сега не може да се оттеглиш.
Другите вече обсъждат да приемат компенсацията.
Всички имат стари хобита,
семейства и прочее.
Аз имам само работата.
Кажи ми, ако съм озлобена.
Не чакай твърде дълго или няма да те слушам.
Ти си озлобена.
Не е вярно.
Преди ме прегръщаше по-силно.
Защо навремето не свалих Паул?
Искаш ли го?
Не. Ще бъда съкрушена, ако вие двамата се разделите.
Справяш се.
Супер.
Сега заедно.
В средата.
- По-бързо. - Как да вървя по-бързо?
- Не бягай. - Внимавай. Има саксии.
Елате по-бързо.
- Може ли? - Още не.
Отвори очи.
Не е истина.
- Побърка ли се? - Ти я харесваше.
Луда ли си?
Това е върхът.
- Само си я наела, нали? - Не ти ли харесва вече?
- Напротив, но нямаме пари. - Къде отиваме?
- Сега ли? - Да.
- Ела. Хайде, Мика, Елени. - Кой ще кара?
- Аз. - Ти ли? Добре.
Аз искам.
- Кой ще кара? - И аз искам.
Не издържам повече.
Надин.
Ела за малко.
Виж. Дюрен пак се кара с мъжа си.
За трети път тази седмица.
Дали ще се разделят?
В това настроение Дюрен може и да го възбужда.
Не знам.
На нея дъската й хлопа, но това не е възбуждащо.
Мисля, че сега се договарят.
За какво?
В бъдеще да се лъжат по-добре.
Това ли е усещането при ултразвук?
Изплези езика.
Да, нещо такова, но по-студено.
- И вашите ли са работили във фабрика? - Не, те са стопани.
А Мика?
Каква иска да стане?
Все едно не знаеш.
- Не ме питай за това. - Аз искам да знам.
- Какво печелиш от това? - Нищо.
Тогава не питай.
- Не знаеш ли? - Не.
- Всичко е наред. - Не е.
Не е нужно да знаеш всичко за дъщеря си.
Не ме успокоявай.
- Не съм длъжен, но мога. - Не можеш.
- Мислиш ли, че съм неспособен? - И ти си страхливец.
- Глупава ли си? - А ти?
Може да съм страхливец, но те успокоявам, когато искам.
Надин.
Надин, чакай.
Надин.
Аз мога.
Ще те успокоя и да не искаш.
Ще плача вместо теб, ако сега не можеш.
Умея го.
Давай.
Спокойно, няма да те утешавам.
След раждането си мислех, че само съм изморена
и затова нямам чувства.
В един момент не бях изморена, но чувствата пак ги нямаше.
Тя вече е на пет години.
Усмихва ми се всеки ден, но не мога да й дам нищо
и тя го усеща.
Въпреки това се усмихва, но аз не мога.
Тя знае, че я обичаш.
Откъде да знам?
Защото аз ти казвам.
Не ме познаваш.
Знам как изглеждат хора, които не могат да обичат.
Как изглеждат?
Ето така.
При теб виждам любов.
Наистина ли?
Да.
Бутай по-силно? Хайде, мамо. Бързо!
- Камила. - Дракон.
Добре, не го познах, но е много добър дракон.
Много зъл дракон. Може да те изяде.
- Какво яде? - Какво ядеш?
- Ръце. - Ръце!
Да, имам достатъчно. Колко ти трябват?
- Една. - Само една ръка ли?
Ето я тук. Заповядай.
Яж наистина.
- Драконът ти има остри зъби. - Знам.
Стига.
Стига!
Не може да правиш така. Аз не искам.
Извини се на мама. Заболя я. Повече не прави така.
- И мама да не го прави. - Тя си играеше.
Ти й причини болка. Не може да я скубеш.
Доста се постара.
Намерил си нова работа. Много се радвам.
- Аз ще тръгвам. Чао. - Чао.
Защо не му зашлеви един?
Защо?
- Държеше се с теб като със слуга. - Защо?
- Не видя ли как те хвана? - Стори ми се, че иска нещо от мен.
- Някога беше забавен. - Нали те разсмях.
- Преди беше много забавен. - Никога не съм бил.
Чувството ти за хумор беше елементарно.
Смееше се, като се подхлъзна.
- Защо вече не го правиш? - Поумнях.
Не, стана по-предпазлив.
Предпазлив съм, защото не го ударих веднага.
- Вече не се ядосваш. - Защото не искам. Ела.
Харесваш ли я?
Не поглеждай веднага.
Да.
Искаш ли да говориш с нея?
- Защо? - Ще бъде забавно.
- Пофлиртувай с нея. - Предпочитам да флиртувам с теб.
- Хайде. - Ти флиртувай с нея.
Не мога. Не съм така чаровна.
- Какво става? - Защо? Постоянно го правехме.
Имаше голям успех. Това със снимката ми хареса.
- Беше ми неприятно. - Защо?
Защото тя напразно се обнадежди.
- Беше много чаровен. - Не.
Беше само глупаво.
Паул.
- Какво става? Друго ли ще облечеш? - Не.
- Елени, тате ще ти облече пижама. - Не искам.
- Той винаги го прави. - Тате да излезе.
Ще ти облече пижамата.
- Не. - Да.
- Паул, няма да търпим капризи. - Тя не иска.
Аз ще се облека.
- Не, Паул ще те облече. - Не!
Момиченце, ако не се стегнеш, се връщаме у дома,
и то веднага. Разбра ли?
Хайде. Не искам да се прибирам.
Ти искаш ли? Ето. Сега ще я облечем.
Какво има, маймунке?
- Махни се. - Къде?
- Далече. - Тате остава тук.
Виж колко лесно става.
Готово.
Толкова зле ли беше?
- Попитах дали беше зле? - Спокойно.
- Елени, всичко е наред. - Не я утешавай.
Тя плаче.
- Може да я утешиш. - Не я утешавайте.
Първо да каже защо да не й обличаш пижамата.
Сега ще я утешим. Понякога се случва.
Защо не даваш на баща си?
- Кажи, че аз трябва да изляза. - Не говори така.
Тогава да бъде добра с теб.
- Виждаш, че в момента не може. - Тогава да се престори.
- Не е толкова лесно. - Напротив.
Сега ще се върна, маймунки.
Няма нищо лошо.
Ела.
Трябва да ти покажа нещо.
- Сега ли? - Сега.
Ела с мен.
Събуй си обувките.
Преди малко Мика скачаше с невероятна сила.
Не бях виждал това.
След няколко години ще бъде на Олимпиада.
В коя дисциплина?
Бягане, плуване, клатене със и без допинг.
Ще прави всичко. Ще отворим нещо семейно.
Повече няма да работим.
- А ти ще бъдеш управител. - Не. Елени.
Тя все се пазари и казва: "Не искам, не искам".
Всички ще се страхуват от нея. Разбираш ли?
Какво ще правим ние?
Аз ще отговарям на фенове.
Винаги ще им пиша мили неща.
Например: "Съжалявам, момче. Разбирам, че я обичаш,
но трябва да ти кажа, че тя не е лъжица за твоята уста.
Съжалявам".
А ти...
Ти ще разпускаш в някоя вила.
Градинарят ще ти бъде любовник.
През цялото време ще се тъпчеш.
Паул.
Понякога трябва да биеш папараци, но ще ти се удава с лекота.
- Пол. - Да.
Защо вече не те обичам?
Още ме обичаш.
- Така ли? - Да.
- Или не искаш да ме обичаш. - Искам, но вече не знам как.
Престани да се опитваш.
Не мога.
Не се тревожи.
Ще се боря за теб.
Какво ще стане, ако не можеш да победиш?
Ще съдя любовта ти.
Тя има по-добри адвокати и повече пари.
Тогава ще я убия.
И ще те обикна ли отново?
Да.
Може да отвориш очи.
Паул ще затвори ли очи?
Първата.
- Ще те хвана, мамо. - Ще успееш, Мика.
Бягай, Паул ще те хване.
Паул.
Във въгледобивната промишленост цари голяма неяснота.
Докато "Райн-Стриймс" продължава да печели милиарди,
по-малки предприятия се боят за съществуването си.
Надин.
Надин, слушай. Свали шумофоните.
Паул се е заключил.
Отказал е да се яви на изпит и Дюрен иска да го изхвърли.
Поговори с него.
- Какво да направя? - Може да те послуша.
Паул, всичко наред ли е?
Паул.
Паул, успокой се.
Всичко е наред. Паул.
Дюрен сигурно пак има оправдание.
Хора! Нямаме много време.
Дюрен искаше да дойде. Първо да чуем какво ще каже Паул.
Говорих със стар приятел. Той е наясно със закона и казва
да подадете жалба срещу искането на Дюрен.
Може да стане само ако всички сте единодушни.
Дюрен ще повярва, като й кажем, че уволненият от нея е бесен
- и оспорва искането. - Ти ще бъдеш по-убедителна.
- Ще те ударя, ако пак ме прекъснеш. - Давай.
- За да ме изпееш на Дюрен ли? - Направо си тръгвай.
- Не ни трябваш. - Марко.
Не я провокирай. Айда, отнася се и за теб.
- Казах да млъкнеш. - Полудя ли?
- Стига. - Пусни ме.
Успокой се!
Всичко е наред. Спокойно.
- Писна ми! Прибирам се! - Не, остани.
- Седни и ще продължим. - Ела да го измием.
Да вземем лепенка.
Надин.
- Къде е Айда? - Не знам.
Ти постъпи правилно.
Не искам вече.
- Ще говорим с Айда. Ще се извини. - Вече не искам, Паул.
Защо поканихме всички?
Ще ги убедим.
Вече не искам да ги виждам.
Не си длъжна. Аз ще закрия очите ти така.
Погледни ме. Мен още можеш да ме виждаш.
Ще се справим.
- Не искам. - Ще се справим.
Айда те слуша.
- Нали? - Вече не искам.
Хайде.
Щеше да ми казваш кога съм озлобена.
Ти не си озлобена.
Съжалявам.
Хора, не може така. Сега стигнахте дотам,
че да си разменяте удари.
Сега сериозно. Имате право, но може да успеем
само ако всички откажете категорично компенсациите.
Затова предлагам да гласуваме.
Добре. Кой е съгласен?
А ти?
Много добре.
- Така ли да го запишем? - Добре.
14 гласа "за", няма "против" и "въздържали се".
- Благодарете на Паул. - Да.
- Благодаря, Паул. - Моля.
- Ще прегърнеш ли Паул? - Какво?
Отиди там, благодари и го прегърни силно.
Благодаря, Паул.
Всички, не само Уве.
Хайде. Благодари, Айда.
Марко, прегърни го.
Дитър, Селим, Петер.
Благодаря, Паул.
- Благодаря, Паул. - Прегърни го.
Или не помниш как става?
- Да си починем. - Първо всички да те прегърнат.
Ето че може. Хайде, Марко.
Ела. Сега си ти.
- Прегърни го наистина. - Да.
Достатъчно, Надин.
Стига.
Надин, да прегърнем ли теб?
Не, Паул.
Само благодарение на него ви търпях с години.
Само заради него търпях, когато хленчехте.
Не изгубих смелост, защото Паул ме подкрепяше.
Само затова, така че може да го прегърнете.
Надин.
- Ти успя, Паул. - Отивам за парцал.
Ти успя.
Какво правиш?
Какво става с теб?
Добър вечер. Влизайте.
Дюрен дойде.
Извинете, че не успях да пристигна навреме.
Предполагам, че колегите са си тръгнали.
- Как сте? - Добре.
Обсъдихме подробно предложението и имаме няколко въпроса.
Вярно ли е, че планът за промени...
- Вече не е актуален. - Така е, естествено.
Планът ви е недопустим от трудовоправна гледна точка.
Не, аз идвам от събрание на "Райн-Стриймс".
Те планират нов конкурс за закриване на мината.
- Какво означава? - Всичко отново ще се промени.
- Не може да оставите нещата така. - Както казах, вече не е актуално.
Все ми е едно!
Жена ми се трепе по цяла нощ само заради вашите глупости.
- Вече не било актуално. - Засега не се притеснявайте.
Времето притиска "Райн-Стриймс" и имаме голям шанс
да спечелим конкурса и без съкращения.
Обяснете ни как сте си представяли това.
Вече няма значение.
- Въпреки това ще ви съдя. - За какво?
За това, че жена ми вече не ме обича.
Здравейте, маймунки. Благодаря много.
- Имаме чудесна съседка. - Да.
- Как беше? - Яко.
- Благодаря. - Моля.
- Лека нощ. - Чао.
- Колегите държаха ли се добре? - Защо не?
Съжалявам за вас.
Изглеждам ли тъжен?
- Не. - Тъжен съм, защото ми липсвахте,
но отново се върнахте и се радвам.
Какво да правим сега?
- Приятно хапване на пица. - Благодаря.
- Изяжте една и за мен. - Да.
Ще дойдеш ли?
Сега се връщам.
Как да ви помогна?
Днес постъпвам. Паул Лихтер.
Вярно, да. Здравейте. Радвам се, че се получи.
- Вече знаете пътя. Ще ви вземат. - Добре.
- Приятен първи работен ден. - Ела.
Здравейте.
Докъде да дойда?
- Само до шефа. - Не мога.
Да, ще почакаме тук.
Не искам да чакам с теб.
Тогава ще се видим по-късно.
Ако се държат зле с теб, не им се давай.
Ако продължават да мрънкат,
кажи: "Колега, не съм бавен.
Аз съм спокоен".
Ако шефът каже,
че говориш глупости, отговори, че създаваш настроение.
Ако не разбират шегите ти, ще знаеш, че са глупави.
Да.
Обещай ми да си го помислиш.
Моля те.
Това е твоя работа.
Удава ти се най-добре, а аз съм най-добрият слушател.
- Или мислиш, че вече не мога. - Напротив.
Имаш право. Много често само кимам,
- но не те слушам наистина. - Всички го правим.
Никой не бива да го прави с теб.
Г-н Лихтер, най-после започвате.
Сега ще дойда.
Може би трябва да кажа нещо умно, а ти да слушаш.
Хубаво е и другите да бъдат умни. Може би твърде добре се познаваме.
После остаряваме и забравяме неща.
Тогава може да ги преоткрием.
- Ще се бавите ли дълго? - Това е важно.
Колко пъти каза, че не искаш тази работа?
Какво правех аз?
Само ти повтарях, че трябва да издържиш.
Сега ще престана. Вече не трябва да търпиш.
Достатъчно дълго търпя. Прави го през цялото време.
Сега може да спиш. Мой ред е. Аз поемам и пак ще ме обикнеш.
Не може отново да разигравате сцени, г-н Лихтер.
- Не са сцени. Изяснявам нещо. - Правете го другаде.
- Може да поговоря с жена си. - Не може.
- Не ме карайте да ви чакам. - Изхвърлете ме тогава!
- Сериозно ли? - Сега не ме интересувате!
- Той не го мисли. - Може да повикам шефа.
Мисля го, естествено.
Трябва ли да го фрасна здравата?
Или да флиртувам с него.
Не плачи.
Да го ударя ли?
Ще го целуна.
Сега.
- Паул. - Може ли да ви целуна?
- Това е за добра кауза. - Предупреждавам ви.
- Той е развълнуван. - Какво те прихваща?
Г-н Лихтер.
Г-жо Лихтер.
Те нямат врати. Тук нямат врати.
Може да разчитате на него.
Добре.
Да се успокоим, да забравим и да започнем отначало.
Добре, г-н Лихтер.
Г-н Лихтер.
Елени, приличаш на извънземно.
Искате ли да купите космически кораб?
Извънземните не говорят така.
- Ще купите ли космически кораб? - Не е и така,
но ще взема космическия кораб.
Само ако кажеш, че съм извънземно.
Добре, ти си извънземно.
И аз искам.
Не може, мамо.
- Защо? - Ти си космическият кораб.
Ясно.
Радвам се, че сте тук. Извинявам се за чакането.
Понякога не зависи от мен дали ще се проточи.
- Г-н Лихтер, искате да работите. - Да.
- Това е добре. - Да.
- Коя е придружителката ви? - Това е жена ми.
Попълнихте ли документите?
- Да. - Дайте ми ги.
- Откога сте женени? - Не сме.
- Значи не ви е жена. - Искам да се оженя за нея.
- Но дамата се колебае. - Не съм й предложил.
Направете го после. Да поговорим за работата ви.
Посочили сте, че понякога страдате от панически атаки.
- Има ли друго? - Да, да.
Аз съм влюбен до уши.
- Искате ли да й предложите? - Всичко е наред.
Да не се отклоняваме от темата.
В какви ситуации имате панически атаки?
По време на изпити.
Усещате ли този разговор като изпит?
Ако после тя ми откаже, ще съм се издънил.
Говорихте ли с работодателя за друга позиция в същата фирма?
- Освободи ме без предупреждение. - Работили сте по мехатрониката.
Направо ще ви кажа, че ще трябва да бъдете гъвкав.
Може да се проточи. Предлагам само налични позиции.
Възможно е да не бъде лесно и за двама ви.
Може да кандидатствате многократно и да бъдете отхвърляни.
Моля ви да не се отказвате.
- Може ли да питам нещо? - Да.
Не е ли много лесно човек да се влюби в тази жена?
- Изяснете го и се върнете отново. - Нямам други въпроси.
Това е трудова борса, г-н Лихтер. Не ме побърквайте.
- Интересува ме. - Не познавам приятелката ви.
Нали преценявате хората?
Да, но не за влюбване, а за работа.
Погледнете я само веднъж.
Още не съм чула и една дума от нея.
Кажи нещо, моля те.
- Какво да кажа? - Не знам.
Кажи какво виждаш.
Виждам прозорец.
Превод СВЕТЛА ВАСИЛЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО