Downloaded from YTS.MX
‫קבלו בבקשה לבמה את פרן בריידי!‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- פרן בריידי: מלכת ביקיני אוטיסטית -‬
‫שלום!‬
‫ברוכים הבאים למופע שלי,‬
‫"מלכת ביקיני אוטיסטית".‬
‫כנראה השם הכי גרוע‬ ‫שהמצאתי אי פעם למופע סטנד אפ,‬
‫בעיקר לאור העובדה שהוא מושך קהל‬ ‫שנוטה לפרש דברים פשוטם כמשמעם.‬
‫אני ממש מצטערת.‬ ‫המופע כמעט ולא עוסק באוטיזם.‬
‫אבל אני באמת אוטיסטית.‬
‫קיבלתי תעודה,‬ ‫"האוטיסטית הכי טובה בעולם" בהצטיינות יתרה,‬
‫בזמן סגר הקורונה.‬
‫לא היה לי קל בכלל‬
‫מאז שהתחלתי לספר לאנשים שאני כזו,‬
‫כי אין הרבה ייצוג‬ ‫לנשים שוות בקהילת האוטיסטים,‬
‫אז חשבתי לעצמי,‬ ‫"תגלמי בעצמך את השינוי שאת רוצה בעולם".‬
‫רק אני וגרטה תונברג מייצגות אותן.‬
‫היא פותרת את משבר האקלים.‬
‫אני ממשיכה לספר בדיחות מיותרות על שפיך.‬
‫לא כולנו גיבורים.‬
‫ורק בקצרה, כי כמו שאמרתי,‬ ‫המופע לא עוסק באוטיזם,‬
‫אבל רק בקצרה, במקרה שלי,‬
‫מה שאני מחשיבה לתקשורת יעילה מאוד‬
‫נחשב בעיני אחרים לגסות רוח מוחלטת.‬
‫ואפילו כשאני מנסה להיות...‬
‫זה כשאני מנסה להיות נחמדה.‬
‫זה כשאני מנסה לעזור לאנשים בחיי.‬
‫למשל, פעם ניסיתי לנחם את אימא שלי.‬
‫היא בכתה,‬
‫כי סבתא שלי בדיוק אושפזה בגלל דמנציה.‬
‫זה קורה.‬
‫ואני לא אוהבת לגעת באימא שלי‬ ‫או לחבק אותה בשום צורה שהיא.‬
‫למה לי? אני לא יוצאת איתה. גועל נפש!‬
‫אני לא אגע באימא שלי!‬
‫אז בתור פשרה,‬ ‫הנחתי את היד על הכתף שלה מרחוק.‬
‫זה בערך אותו הדבר.‬
‫ואמרתי, "אימא, המצב רק יידרדר עכשיו."‬
‫מי מוחא כפיים לזה?‬
‫היא לא צחקה ומחאה כפיים כמוכם.‬ ‫היא דווקא בכתה עוד יותר.‬
‫וברור לי מה צריך לעשות אז.‬
‫כי בכל פעם שאני מפרה קצת את כללי הנימוס,‬ ‫אני קוראת על מה שצריך לעשות.‬
‫ובמצב כזה,‬ ‫צריכים לספר שקר קטן ומנחם, נכון?‬
‫לחנטרש איזו קלישאה.‬
‫משהו בסגנון, "אל תדאגי, אימא.‬
‫"תמיד יש תקווה. יש קשת בשמיים.‬
‫"מי יודע?‬ ‫תוכלי להושיב את סבתא ליד חלון ביום בהיר.‬
‫"היא תיהנה מקרני השמש על פניה‬
‫"בזמן שהמוח שלה נרקב לעיסה."‬
‫אוי, לא!‬
‫אני שונאת את התחושה בשקרים.‬
‫אני יכולה לשקר,‬ ‫אבל בכל פעם שאני מנסה לשקר,‬
‫אני תמיד מספרת שקר מוגזם בטירוף.‬
‫זה תמיד משהו בסגנון, "אל תדאגי, אימא.‬
‫"סבתא בטח תשתתף ב'המרדף' בעוד שבוע.‬
‫"תארזי את כותונת הלילה שלה.‬
‫"גלגלי אותה מבית החולים. הכול יהיה סבבה."‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אגב, כל הנוירוטיפיקלים,‬
‫יש לכם מה שאני אתאר כנטייה פתולוגית‬
‫לנסות ולייפות את המצב בכל מחיר.‬
‫אז לפעמים כשאני אומרת‬ ‫לאדם נוירוטיפיקלי שאני אוטיסטית,‬
‫הוא יענה לי,‬
‫"אל תדאגי, פרן. זה כוח-על."‬
‫ואני אומרת, "באמת?‬
‫"זה באמת כוח-על?"‬
‫האם "סופרמן" יהיה סרט טוב באותה מידה‬ ‫אם במקום שיהיה לו כוח על-אנושי‬
‫והוא יוכל לטוס מסביב לעולם בהתראה של רגע,‬
‫הוא דווקא יפצח מולך במונולוג‬
‫על סילביה פלאת,‬ ‫המשוררת הדיכאונית משנות ה-60,‬
‫ולא יקלוט אפילו לרגע שזה לא מעניין אותך?‬
‫כוח-על.‬
‫גיליתי עוד משהו חשוב לגבי הזהות שלי.‬
‫כי תמיד מתארים אותי‬ ‫בתור "הקומיקאית הסקוטית פרן בריידי",‬
‫וזה תמיד צורם לי‬ ‫כי "בריידי" הוא שם משפחה אירי מאוד.‬
‫ידעתי שהמשפחה שלי די אירית.‬
‫אני באמת...‬ ‫קומיקאים סקוטיים והרבה סקוטים שאני פוגשת‬
‫הם בקטע של "ליל ברנס"‬ ‫ויום אנדראס הקדוש וחצאיות סקוטיות והאגיס.‬
‫אני אתחבר אליכם רק אם תהיו קתולים כמוני.‬
‫אם פדופיל זימר לכם בכנסייה בכל יום ראשון...‬
‫"באחדות רוח הקודש‬
‫"אבינו שבשמיים"...‬
‫אתם אנשים כלבבי.‬
‫אז גיליתי משהו. ערכתי בדיקת דנ"א, טוב?‬
‫בדיקת דנ"א כזו באינטרנט.‬
‫ידעתי שאני קצת אירית.‬
‫אירית ב-98.3 אחוז! לא חייתי באירלנד מימיי.‬
‫כן, תנו כיף!‬
‫שני הוריי לא חיו באירלנד.‬
‫זו הוכחה למידת ההתבדלות בסקוטלנד.‬
‫אלה פשוט נישואי קרובים‬ ‫של קתולים עם קתולים, שוב ושוב.‬
‫הפרצופים שעירים יותר בכל דור ודור.‬
‫הרגשתי נפלא שאני לא בריטית.‬ ‫שמחתי עד הגג שאני לא בריטית.‬
‫אני בריטית רק ב-1.7 אחוז,‬
‫והאמת, זה רק מהפעם שאיזה הומלס‬ ‫ירק לי בעין כשעברתי לראשונה ללונדון.‬
‫אני מתאמנת הרבה במכון כושר.‬
‫ניסיתי לעשות הרבה כושר,‬ ‫כי אנשים מצלמים אותי במופעים שלי,‬
‫ובא לי למות מהתמונות האלה.‬
‫והחרימו אותי במכון כושר מקומי בלונדון‬
‫אחרי שניסיתי ללכת מכות עם גבר‬ ‫שהסביר לי איך להרים משקולת.‬
‫אז...‬
‫ברצינות!‬
‫בא לי ללבוש חולצה שכתוב עליה,‬
‫"לא משנה מה אתם רואים‬ ‫שאני עושה עם משקולות, אל תתקרבו אליי,‬
‫"גם אם אעשה ככה."‬
‫לא לדבר איתי. לא ברור איך כל זה‬ ‫יודפס על חולצה, אבל הבנתם אותי.‬
‫אני צריכה להתאמן במכון כושר‬ ‫רק כשאני מופיעה בסקוטלנד.‬
‫מכוני הכושר מפנקים שם כל כך‬ ‫שבא לי לעבור בחזרה הביתה.‬
‫יודעים למה? כי הם פשוט ריקים. פשוט...‬
‫עפים שם עלים ברוח.‬
‫אף גבר סקוטי לא יעז להסביר לי‬ ‫במכון כושר סקוטי איך לבצע כריעות.‬
‫במכון כושר סקוטי יש רק גברים שכנראה שם‬ ‫בהמלצת רופא המשפחה אחרי התקף לב,‬
‫או משבר רפואי. זה נפלא.‬
‫כי הבריאות חשובה לי מאוד.‬
‫אנשים תמיד מופתעים כשאני אומרת את זה.‬
‫הבריאות חשובה לי מאוד,‬
‫והיא חשובה לי יותר ויותר כי אני זקנה,‬
‫וזה מקצוע לצעירות.‬
‫אני כזאת זקנה.‬
‫איזה דיכאון שאני מופיעה פה ואני כזאת זקנה.‬
‫אני בת 36. אני יודעת שזה...‬
‫כן, מישהו זקן צחק מזה?‬
‫אני מדמיינת אותך אומר בפרצוף מזדקן,‬ ‫"זה לא זקנה בכלל!‬
‫"לי את נראית עוברה!‬
‫"תתביישי לך!"‬
‫סליחה, אני יודעת שזה לא כזה זקן,‬
‫אבל בגיל כמו 36,‬ ‫צריך להתחיל ולהשלים עם העובדה‬
‫שבתור אישה, יש דברים שכבר לא ייקרו בחייך.‬
‫החיים שלך לא ייראו‬ ‫בדיוק כמו שתמיד דמיינת אותם.‬
‫כי תמיד דמיינתי שאני אהיה,‬
‫ואני מדברת בכנות, שאני אהיה מישהי שמשתתפת...‬
‫מכירים את האורגיות האלה במסכות,‬ ‫למוזמנים בלבד ממעמד הביניים?‬
‫כמו ב"עיניים עצומות לרווחה"?‬
‫אני יודעת ששמעתם עליהן.‬
‫באמת חשבתי‬ ‫שכבר אשתתף באחת מהן בשלב הזה בחיי,‬
‫ולא שנמנע ממני להשתתף באורגיה‬ ‫אחרי אמצע שנות ה-30 לחיי,‬
‫אבל רמת האורגיות שאני אוזמן אליהן‬ ‫פשוט תידרדר די מהר‬
‫מעתה והלאה, אתם יודעים?‬
‫זה לא יהיה נשף מסכות.‬
‫זה יהיה אירוע סווינגרים מטונף‬
‫שיתפרסם במדור קהילה ופנאי,‬
‫וייערך באיזה חור שכוח אל כמו סווינדון.‬
‫לא הייתי בסווינדון.‬
‫אני רק יודעת שהמצב ברכבת משתפר‬ ‫כשכל מי שנוסע לשם יורד.‬
‫"עכשיו אני לא מפחדת יותר."‬
‫אני אצטרך ללכת לאורגיה בסווינדון.‬
‫איזה אינסטלטור שמנמן‬ ‫יגיש לי חטיף בטעם בייקון, ולא...‬
‫לא מכלי חרסינה כמו שקיוויתי,‬
‫אלא מקערה חד פעמית.‬
‫אני אצטרך למצוץ לו. אני ארד לו קצת.‬
‫אעשה זאת בהכרת תודה בפנים זקנות ונפולות,‬
‫ששוקעות לאיטן אל הקבר.‬
‫המוות בפתח והגוף מודע לזה.‬
‫זה מה שקשה בגיל הזה.‬ ‫עור הפנים כבר רפוי מדי על הגולגולת.‬
‫אני צריכה לצלם סלפי יותר ויותר בזווית הזו,‬
‫כדי שהפנים שלי ייפלו אחורה לאוזניים,‬
‫ואוכל לראות שוב את פרן האמיתית.‬
‫השדיים שלי היו מדהימים פעם.‬
‫מצטערת אם למישהו לא נעים לשמוע,‬
‫אבל הם היו מעולים 24 שעות ביממה.‬
‫לא הייתי צריכה לדאוג לגביהם בכלל,‬
‫כי הם היו פשוט...‬
‫אבל בסגר הקורונה,‬ ‫נראה לי שהם נכנסו לדיכאון,‬
‫וכמו כל דבר אחר, הם התחילו לצנוח בעצבות.‬
‫ועלתה לי מחשבה מטרידה.‬ ‫"היי, יש לי כסף עכשיו.‬
‫"אני אוכל לנתח את החזה."‬
‫ואז עוד קול קטן אמר, "לא.‬
‫"שיירקבו מתחת לבגדים.‬
‫"הם היו מספיק במרכז העניינים.‬
‫"עכשיו תורי לככב."‬
‫אדינבורו, 2006.‬ ‫זו הייתה התקופה הכי טובה לציצים שלי.‬
‫הייתי רקדנית ארוטית אז.‬
‫החיים שלהם היו הכי טובים שיש.‬
‫פעם לא היה לי נעים לספר‬ ‫לשוחרי תאטרון כמוכם שהייתי רקדנית ארוטית,‬
‫אבל חבר'ה, כשהשנים חולפות,‬
‫ורואים מה צעירות עושות ב"אונליפאנס",‬
‫או למען האמת,‬ ‫גם בתמונות בפייסבוק מהחופשות שלהן, טוב?‬
‫כשאני מספרת שהייתי חשפנית לפני 15 שנה,‬
‫זה כבר נשמע שאני אומרת לכם‬ ‫שהייתי רקדנית "פלאפרית" ב-1920.‬
‫די תמים, לא?‬
‫תמיד נראה לי שאנשים מבוגרים בקהל יחשבו,‬
‫"אל תדאגי.‬ ‫עדיין היינו מתכחשים לך אם היית הבת שלנו."‬
‫אבל במקביל,‬ ‫נראה שכל אלה מדור הזי, כל הצעירים...‬
‫כן, אם אגיד "מועדון חשפנות",‬
‫תגידו, "מה הקברט התמים הזה‬ ‫שאת מדברת עליו?"‬
‫ואז תצלמו פורנו לטיקטוק‬
‫ותעופו על הוברבורד לשמי הלילה.‬
‫לא יודעת מה הצעירים עושים בימינו.‬
‫בכל אופן,‬
‫עכשיו הציצים נרקבים מתחת לבגדים שלי,‬
‫כמו שתי זקנות מצומקות. ככה הם בעיניי.‬
‫אני מדמיינת שהן נזכרות להן ביחד‬
‫בימי הזוהר במועדוני החשפנות הסקוטיים.‬
‫כמו הזקנה ההיא בתחילת "טיטאניק" שפשוט...‬
‫נזכרת בזמנים עברו, כשהזדיינה ללא הפסקה.‬
‫הם מבינים.‬
‫זו הייתה העלילה של "טיטאניק".‬
‫"עשיתי חיים על ספינה. הוא לא שרד.‬
‫"למי אכפת? הוא היה עני!‬
‫"רד מדלת המלתחה שלי, ג'ק!"‬
‫ואלה הציצים שלי, מעלים זיכרונות.‬
‫זוג זקנות. "זוכרת, איילין,‬
‫"זוכרת שפעם גברים שילמו כדי לראות אותנו?‬
‫"כן, ימי הזוהר.‬
‫"ממש היינו בגובה האוזניים של פרן.‬
‫"עכשיו אנחנו שוקעות לעבר הפופיק שלה,‬
‫"שוקעות לאט אל הקבר,‬
‫"ונראה שאחת מאיתנו שוקעת מהר יותר.‬
‫"נתראה בקרוב, מתוקה."‬
‫"אל תהיי כזאת שלילית, אגנס.‬
‫"זוכרת שהאחיינים של קדאפי‬ ‫הציעו לנו פעם 40 ליש"ט לריקוד פרטי?‬
‫"או אנשים שטענו שהם ממשפחת קדאפי.‬
‫"היה כיף."‬
‫לפעמים הקהל חושב‬ ‫שאני ממציאה את הקטע עם קדאפי,‬
‫רק בתור פרט לבדיחה, וזה ממש מעליב אותי,‬
‫כי אני לא מבינה מספיק בפוליטיקה של לוב‬
‫כדי להמציא דבר כזה.‬
‫איך נראה לכם ששמעתי על קדאפי?‬
‫פגשתי את האחיינים שלו‬ ‫בלילה ההוא ב"ביג דדי או'ס".‬
‫"ביג דדי או'ס" שנהיה מסעדה מקסיקנית,‬
‫כי הג'נטריפיקציה מקלקלת הכול לסוטים.‬
‫בכל אופן, עכשיו שאני בערוב חיי,‬
‫ועוברת למחצית השנייה של חיי,‬
‫הבנתי... הבטחתי לעצמי‬
‫שאפסיק להיות כזאת מפוחדת כל הזמן.‬
‫כי אומרים שאני נראית בטוחה בעצמי על הבמה,‬
‫אבל אני ביישנית מאוד מחוץ לבמה,‬ ‫וחשבתי שהגיע הזמן לשים לזה סוף.‬
‫אני אוהבת להסתובב בלילה אחרי ההופעות שלי,‬
‫כדי לעשות קצת הליכות.‬
‫אבל אם את אישה שאוהבת הליכות בערב,‬
‫המחשבה שאת עלולה להירצח‬ ‫די מקלקלת כל הליכה כזו.‬
‫זה לא ממש מועיל להפגת הלחצים.‬
‫ואתן בטח חושבות,‬ ‫"לא, אין לנו מחשבות כאלה כל הזמן.‬
‫"אנחנו נורמליות."‬
‫טוב. קודם כול, יש שתי סיבות לכך‬ ‫שאני ממש מפחדת בהליכות ליליות.‬
‫קודם כול, יש לי אבא‬
‫שהמחשבות שירצחו אותי‬ ‫מטרידות אותו באובססיביות.‬
‫אני יודעת שהורים דואגים כל הזמן,‬ ‫אבל תקשיבו.‬
‫בכל פעם שאני מתקשרת לאבא בהליכה,‬ ‫הדבר הראשון שהוא אומר לי הוא,‬
‫"אל תירצחי!"‬
‫ואני, כאילו...‬
‫"תשאף ליותר, אבא."‬
‫כאילו...‬
‫הנשים בקהל,‬
‫אם אתן נלחצות בהליכות בלילה,‬
‫הנה עובדה שמנחמת אותי.‬
‫ואני תמיד מנסה לנחם את אבא בה‬ ‫וזה אף פעם לא עובד.‬
‫לפי הסטטיסטיקות, הרבה יותר סביר‬ ‫שהרוצח שלכן יהיה הבחור שאיתו באתן למופע,‬
‫אז אם כבר...‬
‫תלבשו מעיל ותנעלו נעליים,‬ ‫צאו החוצה ותעשו הליכה.‬
‫זו אופציה בריאה יותר, בכמה מובנים.‬
‫ודבר שני,‬ ‫אבא שלי מתנהג ככה מאז שהייתי בת חמש.‬
‫ביום הראשון שלי בבי"ס,‬
‫הוא חיבר משרוקית לצד הילקוט הקטן שלי,‬
‫ואמר, "תקשיבי, חמודה.‬
‫"אם איזה גבר ינסה לחטוף אותך היום,‬
‫"תשרקי במשרוקית הקטנה שלך. תשרקי חזק."‬
‫אז חוץ מהעובדה שבגללו,‬ ‫היום הראשון ללימודים היה הכי טראומטי שיש,‬
‫ושכל הזמן נזהרתי בטירוף‬ ‫ופחדתי שיכניסו אותי לאיזה ואן,‬
‫זה לא כמו לשלוח חייל‬ ‫לשדה קרב כשהוא חמוש בכף?‬
‫מה יכולתי לעשות?‬
‫להבריח את הפדופילים משם‬ ‫בשריקות העליזות שלי?‬
‫הם כבר הפרו המון איסורים חברתיים‬ ‫כשנהיו חוטפי ילדים.‬
‫נראה לי שאם אני אעשה...‬
‫זה לא ישיג הרבה.‬
‫זה רק הפך אותי למבוגרת חרדתית.‬
‫ואני מפחדת מסיבה נוספת.‬
‫וזו סיבה טובה לפחד, לדעתי,‬
‫אני פשוט גרה במקום שנקרא לונדון. נתתי לזה...‬
‫כן. נתתי לזה עשר שנים. היא לא התחבבה עליי.‬
‫נראה לי שאחרי עשר שנים, די ברור לכם‬
‫אם אתם אוהבים אנשים‬ ‫שמתנהגים כמו חארות או לא.‬
‫זה פשוט...‬
‫זה לא מתחבב עליכם.‬
‫זה איום ונורא.‬
‫זו בכלל לא הלונדון‬ ‫שראיתי בטלוויזיה כשגדלתי.‬
‫ואני מאשימה... לא את הלונדונים הנחמדים.‬
‫הסתדרתי נהדר שם כקומיקאית.‬
‫אני מאשימה‬ ‫את מכלול הסרטים של ריצ'רד קרטיס,‬
‫שמציג גרסה של המעמד הבינוני האנגלי‬
‫שטרם ראיתי לה דוגמאות במציאות.‬
‫גדלתי על סרטים שהציגו, כאילו,‬
‫"אני ויל ואני עובד‬ ‫בחנות ספרים קטנה ומקסימה בנוטינג היל.‬
‫"כולנו מיודדים ברחוב שלנו."‬
‫"נראה נהדר, ויל! אני מתה על ספרים.‬
‫"אבל כשאני קוראת אותם פה בסקוטלנד,‬ ‫מחטיפים לי מכות.‬
‫"אצטרף אליך ואל חבריך,‬ ‫שבאופן חשוד כולם לבנים."‬
‫הגעתי ללונדון. האנשים לא היו מיודדים.‬
‫לוויל ולחנות הספרים לא היה זכר.‬
‫במקום זה,‬ ‫אני גרה באזור בלונדון שנקרא לואישהם,‬
‫והכול שם מוזנח.‬
‫אנשים רבים עם פיתות ב"טסקו" השכונתי.‬
‫ואני חושבת, "יש להם יותר חברים ממני?"‬
‫יש גבר שרודף אחריי‬ ‫בחניון הציבורי בתדירות כזו,‬
‫שההבעה שלי לא משתנה אפילו כשאני בורחת.‬
‫"מזמור חג המולד של החבובות"‬ ‫הוא ייצוג טוב יותר‬
‫לזוועה הדיקנסית שהיא לונדון ב-2023‬ ‫מאשר הסרט "אהבה זה כל הסיפור". בסדר?‬
‫אז שוב, אני לא רוצה לרדת על לונדון.‬
‫פשוט צריך שיציגו אותה‬ ‫באופן מדויק יותר בסרטים,‬
‫ותבינו למה זה ברור לי.‬
‫חבר שלי נסע לחופשה מסקוטלנד לניו יורק,‬
‫וכשהוא חזר, שאלתי, "איך היה בניו יורק?"‬
‫והוא אמר, "היה מדהים.‬
‫"ברגע שהגעתי, עליתי על מונית צהובה כזו,‬
‫"ונהג המונית היה חתיכת מניאק,‬
‫"בדיוק כמו בסרטים!"‬
‫נכון שהם כאלה בסרטים?‬ ‫"עזוב אותך! תביאו קפה!"‬
‫הם מניאקים בדיוק כמו בסרטים על ניו יורק,‬
‫ואז עלה לי הרעיון.‬
‫אנחנו צריכים קומדיות רומנטיות‬ ‫אמינות ומדויקות יותר שמתרחשות בלונדון.‬
‫אנחנו צריכים לראות זוג שמתאהב‬
‫בקומה העליונה של קו 185 הלילי ללואישהם.‬
‫"מה אמרת, הנרי?‬ ‫אמרת שאתה רוצה להקים חיים איתי?‬
‫"פשוט לא שמעתי אותך‬ ‫בגלל האיש שאומר שהוא רוצח משוגע‬
‫"מאחורה באוטובוס."‬
‫ואז האיש רודף אחריהם‬ ‫והם בורחים כשהם מצחקקים ומחזיקים ידיים.‬
‫ואז הם מתנשקים ליד פח בוער,‬
‫וילדות קטנות שגדלו בסקוטלנד‬ ‫יצביעו על הטלוויזיה‬
‫ויגידו, "שם אני ארצה לגור...‬
‫"כשאגדל. בלונדון."‬
‫בכל אופן,‬ ‫זו לא רק אשמת לונדון שאני מפחדת כל הזמן,‬
‫ואני לא יכולה לעבור בחזרה הביתה.‬ ‫אני מפנטזת שאחזור הביתה בשלב מסוים.‬
‫אבל כבר נהיים לונדוניים מדי.‬
‫נהיים מניאקים איומים וכבר אי אפשר לעזוב.‬
‫הנה הרגע שהבנתי שאני כבר לונדונית מדי.‬
‫אכלתי ארוחת בוקר גדולה בבית קפה בגלזגו,‬
‫ואישה בת 85 באה מאחוריי‬
‫ואמרה, "איזה יופי של ארוחת בוקר."‬
‫והאינסטינקט הראשוני שלי‬ ‫היה לסוכך על האוכל.‬
‫"עופי מפה!‬
‫"לא תגנבי לי את הנקניקיות או את האמצעים!"‬
‫אני פשוט חייבת להישאר בלונדון עכשיו.‬
‫אבל אני בחרדות כשאני בסיבוב הופעות.‬
‫בעבודה הזו מרבים לנסוע לבד‬ ‫וללון לבד במלונות,‬
‫ואני לא ממש טובה בזה.‬
‫למשל, הייתי ברכבת מאדינבורו לגלזגו‬
‫והיו ברכבת שלושה גברים סקוטיים‬ ‫שיכורים ופרועים מאוד.‬
‫אז תדעו משהו לגביי.‬
‫למרות המבטא הכבד, אני גרה באנגליה 13 שנה,‬
‫אז עכשיו אני מפחדת‬ ‫מסקוטים שיכורים בדיוק כמוכם.‬
‫הסתכלתי על השיכורים המופרעים האלה.‬
‫היינו היחידים בקרון,‬
‫והייתי עם אוזניות שמסננות רעש,‬
‫אבל דמיינתי מה הם אומרים עליי.‬
‫הם בהחלט אמרו,‬
‫"בואו נרצח את הזונה הזו ברגע שנרד מהרכבת.‬
‫"סתם בשביל הקטע."‬
‫רעדתי.‬
‫הסטתי את האוזניות הצידה‬ ‫לפני שהגענו לגלזגו,‬
‫כדי שאדע מה הם מתכננים לעשות לי.‬
‫יודעים למה ראש החבורה הצביע וצעק?‬
‫הוא צעק,‬
‫"אני רק רוצה לדעת, אחים שלי,‬
‫"מה יש ברוטב חום?"‬
‫זה...‬
‫אף אחד לא יודע.‬
‫ואז הבנתי שקודם כול,‬ ‫נראה לי שהגזמתי בחרדות שלי.‬
‫ודבר שני, יש בזה תמרהינדי, לא?‬
‫זה קורה לי גם בבתי מלון.‬
‫למשל, אני בדרך כלל באה למלון ביום שישי,‬
‫ואז יש לי סוף שבוע שלם לבד, להופעות,‬
‫וקורה הרבה שאני נרשמת למלון,‬
‫ואני היחידה שם שלא במסיבת רווקים.‬
‫נרשמתי למלון לאחרונה‬ ‫והיו שם איזה 50 בחורים כאלה,‬
‫פשוט גברים שמתנהגים זוועה.‬ ‫בלי להעליב גברים בכללי.‬
‫אבל אתם ממש מפחידים‬ ‫כשאתם צועקים, "חבר'ה! חבר'ה!"‬
‫יש לכם מנטליות עדר.‬
‫והמוח הנשי שלי פשוט משדר, "אוי, לא.‬
‫"לא אוהבת. חייבת להתרחק מהרווקים."‬
‫ולעיתים קרובות,‬ ‫אני נלחצת כל כך בסביבת מסיבת רווקים‬
‫שאני לא מסוגלת אפילו‬ ‫לאכול ארוחת בוקר לידם,‬
‫כי הם כאלה מפחידים. אני ארד לארוחת בוקר,‬
‫ואני אשתדל להירגע,‬
‫ובסוף אני אתמקד כמה שיותר בטוסט שלי‬
‫שמסתובב שוב ושוב‬ ‫על המסוע בטוסטר מהגיהינום!‬
‫ואז אני מחליטה פשוט לעזוב את ארוחת הבוקר.‬
‫מסיבות רווקים מפחידות אותי יותר מדי.‬
‫ובשנה האחרונה חשבתי, "תתאפסי על עצמך, פרן.‬
‫"איך מסיבת רווקים מפחידה אותך?"‬
‫כי בסופו של דבר, זו חבורת גברים.‬ ‫הם מקיימים את המנהג הזה.‬
‫כן, הם שותים את השתן זה של זה‬ ‫במזנון בארוחת הבוקר.‬
‫כן, הם מחופשים לבוראט באיחור של עשר שנים.‬
‫הם עושים את כל זה‬
‫כי אחד מהם אוהב את שרה.‬
‫הוא אוהב אותה כל כך‬
‫שהוא יתחתן איתה.‬
‫כי הוא מאמין באמת ובתמים‬ ‫שאהבתם תימשך לנצח.‬
‫זה פתטי.‬
‫איך משהו כזה פתטי יכול להפחיד אותי?‬
‫זו סתם חבורת בחורים שחוגגים‬ ‫כי דארן אוהב את שרה.‬
‫אני לא יכולה לדמיין שאתחתן,‬ ‫אלא אם כן זה יהיה בצחוק,‬
‫או אם ערוץ 4 ישלמו לי לעשות את זה‬ ‫באיזו תכנית ריאליטי מעוותת.‬
‫וזה לא מפני שאני צינית‬ ‫או בגלל מרירות לגבי גברים.‬
‫אני מדהימה בדייטים.‬
‫אם כבר, אני טובה מדי בדייטים.‬
‫אני יוצאת עם מישהו כבר המון זמן.‬ ‫עשר או 11 שנים. המון זמן, טוב?‬
‫וכל האנשים שאנחנו מכירים מתחתנים עכשיו.‬
‫ואני בת 36 אבל חושבת שאני בת 18,‬ ‫אז זה נראה לי קצת מוזר.‬
‫אני תמיד אומרת לו,‬
‫"למה כל המטומטמים האלה מתחתנים?‬
‫"למה כולם מתחתנים?" והוא אומר,‬ ‫"מה, החברים הטובים שלנו?" "כן."‬
‫הוא תמיד עונה באותו אופן.‬ ‫הוא אומר, "כבר אמרתי לך.‬
‫"בדרך כלל, אנשים מתחתנים בשביל ההזדמנות‬
‫"להצהיר על אהבתם זה לזה‬ ‫מול המשפחות והחברים שלהם."‬
‫ככה הוא אומר...‬
‫אני יודעת, נכון?‬
‫אני צוחקת כי אני ממש אצטרך‬ ‫לקחת אקסטזי כדי לעשות משהו כזה.‬
‫כן, למה שאני לא אצלם קלטת סקס?‬
‫אבל כזאת לרגשות שלי!‬
‫אני לא אצהיר על אהבתי‬ ‫מול המשפחה והחברים שלי.‬
‫תשמעו, אולי אתם התחתנתם,‬
‫ויש לכם משפחה וחברים‬ ‫והם אנשים נחמדים ונורמליים‬
‫שתוכלו לכנס בבטחה בסביבת אלכוהול.‬
‫לי אין את זה.‬
‫אני לא אצהיר על אהבתי מול ג'ולי,‬
‫איזו מישהי ממילטון קינס‬ ‫שאבא התחתן איתה ב-2014.‬
‫אין לי מושג מה שם המשפחה שלה בכלל!‬
‫ואני אצטרך לשלם‬ ‫כדי שהיא תזמין סלמון או עוף,‬
‫ואז תחזיר את המנה, כי זה מה שג'ולי עושה.‬
‫אני לא אצהיר על אהבתי‬ ‫מול הדוד של החבר שלי,‬
‫שהיה במחתרת האירית‬ ‫והוא סכנה מהלכת באירועים משפחתיים.‬
‫איזו הקלה ששמעתם על המחתרת האירית.‬ ‫הם היו די ידועים בשנות ה-80, מה?‬
‫יודעים מה יהיה נחמד?‬
‫אני רוצה שאת כל האירוע ינהל‬
‫איש קטן ומוזר‬ ‫שאסור לו להיות עם בת זוג בכלל,‬
‫ושיש סבירות גבוהה שהוא עבריין מין.‬
‫כמה רומנטי!‬
‫הנה משהו שאני לא מצליחה להבין.‬
‫איך אנשים מתחתנים בפעם השנייה‬
‫אם הם הרסו את הנישואים שלהם‬ ‫בפעם הראשונה, אבא?‬
‫וגם...‬
‫איך עוברים את שלב הנדרים‬ ‫בחתונה השנייה בלי להשתין מצחוק?‬
‫איך אומרים אותם ברצינות בכלל?‬
‫"אני מבטיח לאהוב, לכבד ולציית...‬
‫"חחח, אולי הפעם, נראה."‬
‫ובאמת, זה לא שאני לא רומנטית.‬
‫כשאני אוהבת מישהו,‬ ‫אני אוהבת אותו בכל הכוח.‬
‫אני אוהבת אותו בטירוף.‬
‫אבל אני לא רוצה להצהיר‬ ‫על אהבתי המיוחדת והיקרה לחבר שלי‬
‫מול המון אנשים. לדעתי, זה יפחית מערכה.‬
‫כי אנשים מתאהבים מסיבות שונות, נכון?‬
‫ולפעמים אנשים מספרים‬ ‫בטקס החתונה למה הם התאהבו.‬
‫לא יודעת, אני בדרך כלל‬ ‫לא מוזמנת לחתונות. מעניין למה.‬
‫לפעמים אנשים מספרים למה הם התאהבו,‬
‫ואני לא רוצה שכולם‬ ‫יגלגלו עיניים בקבלת הפנים שלנו‬
‫כשאני אגיד, "אה, אנחנו התאהבנו‬
‫"אחרי שהוא שיפר לי משמעותית‬ ‫את דירוג האשראי במהלך שלוש שנים, בערך."‬
‫"אבל תשמעו, התאהבתי בו באמת‬
‫"כשהוא ביטל את חופשת הסקי שלו‬ ‫כדי שנעשה הפלה.‬
‫"זה סיפור נפלא!‬
‫"דיסני יעבדו אותו לסרט אנימציה ממש בקרוב."‬
‫"נסיכת ההפלות".‬
‫זה מה שאני אוהבת בחיים באנגליה.‬
‫אפשר לומר "הפלה",‬
‫ולא מבריחים אתכם משם בקלשונים,‬ ‫כמו שעושים בסקוטלנד.‬
‫כשאומרים "הפלה" בסקוטלנד,‬
‫הם חושבים שישו צופה בנו.‬
‫באנגליה יש המון אנשים‬ ‫ממעמד הביניים שיש להם כסף,‬
‫ואתם בקטע של, "כן, תהרגו את התינוקות!‬
‫"תוציאו תואר. הכי חשוב להתקדם בחברה."‬
‫מתה על זה.‬
‫אני לא רוצה שתחשבו שאני מתנגדת למסורת.‬
‫יש לי תפיסה מסורתית מאוד לגבי נישואים,‬
‫מסורתית יותר משל רוב האנשים, לדעתי,‬
‫כי אני מאמינה שנישואים‬ ‫סובבים סביב מיזוג נכסים‬
‫כדי שתהיו זוג יציב פיננסית!‬
‫ראיתי שהנהנת.‬
‫לכן המציאו אותם, כדי למזג חוות,‬
‫למזג את נכסי המשפחות, למזג ממון.‬
‫זה לא היה קשור לאהבה.‬ ‫אותה סתם הוסיפו בהמשך,‬
‫כדי לשכנע נשים במרמה‬ ‫לעשות משהו שלא לטובתן.‬
‫בחורים, זה מועיל לכם.‬
‫אנחנו בודקות לכם את השומות.‬ ‫זו עסקה לא הוגנת.‬
‫אנחנו בודקות לכם את השומות על הגב.‬ ‫זה לא מועיל לנשים.‬
‫האהבה בנישואים היא תרמית. אהבה היא אשליה,‬
‫כפי שמוכיח מספר הנשים‬
‫שחושבות שנשים אחרות רוצות להתלבש‬ ‫על החבר או הבעל המכוערים שלהן במוצ"ש.‬
‫שתדעו משהו.‬
‫אלה לא נשים שיוצאות עם דוגמנים‬
‫שחוטפות התקפי קנאה מינית. לא.‬
‫אלה תמיד נשים שהן עם יצורים דוחים.‬
‫עם עקומים מוחלטים.‬
‫ברגע שהן שותות בקבוק "פרוסקו",‬
‫"תתרחקי מטוני שלי!"‬
‫אף אחת לא בקטע של טוני המכוער, מותק.‬
‫כאילו, נחמד שמצאת לך זיווג.‬
‫אבל טוני המכוער לא מושך אף אחת,‬ ‫וההיצמדות הזו אליו...‬
‫קנאה מינית היא רגש ממש לא מכובד.‬
‫אם אוהבים מישהו, משחררים אותו.‬ ‫אני תמיד אומרת את זה לחבר שלי.‬
‫"לך! תעזוב! תנהל רומן!"‬
‫שחררו אותם. אל תידבקי לטוני המכוער.‬
‫כי ככה נראה שאת מחבקת‬ ‫גוש חרא ענקי, וזה לא נראה טוב.‬
‫התכוונתי להסדיר זוגיות אזרחית‬ ‫לרגל עשר השנים לקשר.‬
‫אפשר לעשות את זה עכשיו במקום להתחתן.‬
‫התכוונתי להסדיר זוגיות אזרחית,‬
‫והתחלתי למלא את הטפסים לזה.‬
‫צריך למלא אותם והם ממש משעממים,‬
‫וצריך להשתדל בכל זאת,‬ ‫למען הרומנטיקה וכל זה.‬
‫פשוט מילאתי אותם וחשבתי על רומנטיקה ואהבה,‬
‫ואז הגעתי לעמוד האחרון,‬
‫והבנתי שהשארתי את כרטיס החיוב שלי למעלה,‬
‫ופשוט סגרתי את הלפטופ.‬
‫זין על זה. האהבה חזקה, אבל פחות חזקה‬
‫מסרט תיעודי בנטפליקס על פמלה אנדרסון.‬
‫אבל אני אסדיר זוגיות אזרחית.‬
‫התכוונתי לעשות את זה מתישהו,‬
‫רק מפני שבסופו של דבר,‬
‫אני רוצה מה שכל ילדה קטנה רוצה.‬
‫אני רוצה שייפוי הכוח של אבא‬ ‫לניתוק מכשירי ההחייאה שלי‬
‫יעבור לבן הזוג שלי.‬
‫כי אם אני אהיה צמח,‬
‫אני יודעת שהחבר שלי הוא בחור פרגמטי,‬
‫והוא יואיל לכבות את מכשירי ההחייאה שלי,‬
‫או לפחות לחנוק אותי בכר‬ ‫כשהרופא לא יהיה בחדר,‬
‫ולרצות עונש מאסר קצר עד בינוני‬
‫אחרי קמפיין תמיכה מוצלח ב"גרדיאן".‬
‫אבא שלי הוא קתולי אדוק. הוא נגד המתת חסד.‬
‫הוא הבהיר את זה.‬
‫אם משהו יקרה לי כשלא אהיה נשואה,‬
‫ברור מה אבא יעשה.‬
‫יגלגל אותי הלוך ושוב.‬
‫לדיסנילנד. ללורד.‬
‫ושוב לדיסנילנד ושוב ללורד,‬
‫עד אין קץ, בזמן שאני אנסה לשדר במצמוצים,‬
‫"בואו נדון בזה בבית המשפט העליון."‬
‫"לא, הבת שלנו עדיין שם, בתוך תוכה.‬
‫"לפעמים אנחנו‬ ‫מושיבים אותה ליד החלון ביום בהיר.‬
‫"היא נהנית מקרני השמש על פניה,‬
‫"כפי שניכר בהבעה הקפואה לגמרי שלה."‬
‫אני אנסה להכניס את המשרוקית הקטנה שלי לפה.‬
‫אנסה למצמץ במורס, "תהרוג אותי כבר, אבא!"‬
‫אני שמחה שכמה מכם אוהבים מוות ודעיכה.‬
‫זה ממש מקרב לבבות, לא?‬
‫אני חושבת הרבה על מוות,‬
‫כי אני ואבא שלי תמיד מדברים על גן עדן‬
‫ואם גן עדן קיים,‬
‫ואבא שלי חושב שכשאנחנו מתים,‬
‫כולנו הופכים למלאכים קטנים חסרי גוף.‬
‫רק יוצאות לנו כנפיים מהצוואר.‬
‫נפלא לשמוע סקוטי ממעמד הפועלים‬
‫מנסה להגן על התאוריה המטורללת הזו.‬
‫לי לא נראה שזה קורה כשאנחנו מתים.‬ ‫אני לא פסיכית.‬
‫אני חושבת שכשאנחנו מתים,‬
‫כולנו פשוט הופכים לרוחות‬ ‫שמרחפות להן בעולם הבא,‬
‫ומחכים שקו לתקשור עם המתים‬ ‫ייצור איתנו קשר.‬
‫זה מה שקורה.‬
‫יצרתי קשר עם כמה מתקשרים כאלה.‬
‫הלכתי למדיום שמדבר עם המתים.‬
‫הוא היה מדיום ממש קאמפי.‬
‫הוא אמר, "יש מישהו בעולם הבא‬ ‫שתרצי ליצור איתו קשר?"‬
‫ואמרתי, "כן. דוד ג'ון.‬
‫"הוא היה הדוד האהוב עליי.‬ ‫הוא מת כשהייתי קטנה."‬
‫והבחור השתהה,‬
‫כאילו הוא באמת התחבר למשהו, ואז אמר,‬
‫"הוא לא ממש רוצה לדבר איתך כרגע."‬
‫אני גם ככה מפחדת‬ ‫שאני לא פופולרית בעולם החיים.‬
‫אז הידיעה שמישהו‬
‫שמצפה לו רק קיום אינסופי‬
‫עדיין אמר,‬ ‫"לא, לא בא לי לדבר עם הכלבה הזאת"...‬
‫זה ממש ערער לי את הביטחון.‬
‫אבל מוות...‬
‫מוות ודעיכה ממש משנים את ההשקפות שלכם‬
‫לגבי דברים כמו אהבה ונישואים.‬
‫כי אידאולוגית, אני נגד נישואים.‬
‫זה כנראה לא ניכר בחלק הראשון של המופע.‬
‫אני מתבטאת די בעדינות.‬
‫אבל ההשקפה הזו משתנה כמו כלום.‬
‫הרגשתי רע בסוף השנה שעברה,‬
‫והרופא שלי... היו לי תסמינים מוזרים.‬
‫הרופא שלי שלח אותי לסריקת אם-אר-איי לראש.‬
‫זה תמיד סימן רע.‬
‫הוא התקשר אליי בערב אחרי הסריקה.‬ ‫זה עוד יותר גרוע.‬
‫הוא אמר, "זה בלתי צפוי, גברת בריידי.‬
‫"מצאנו לך גידול במוח. את חייבת לבוא מיד."‬
‫אפילו לא הקשבתי לשאר הדברים שהוא אמר.‬
‫פשוט התחלתי לבכות בטירוף.‬
‫חשבתי, "אני אמות,‬ ‫בדיוק כשהקריירה שלי משתפרת,‬
‫"ובזבזתי שנים מחיי,‬
‫"שנים,‬
‫"על צילומי מסך של אנשים‬ ‫שאני שונאת באינסטגרם‬
‫"ששלחתי בוואטסאפ לחברים."‬
‫"איך הזונה הזו נראית!" שלח.‬
‫אבל אלה היו חיים טובים!‬
‫אני רואה שגם כמה מכם...‬
‫לכולנו יהיו אותם הזיכרונות כשנגסוס, נכון?‬
‫כל הזיכרונות המאושרים בחיינו‬
‫סתם יהיו שהסתכלנו בטלפון במשך השנים,‬
‫כשניסינו שלא להירדם בשלוש בבוקר.‬
‫"מילא שהכלבה הזו חוגגת יום הולדת,‬
‫"אבל שבוע יום הולדת?" ואז...‬
‫הטלפון נופל על המצח הענקי שלנו.‬
‫הפרצוף הענקי שלנו מסמן לייק‬ ‫לפוסט של האויבת המושבעת שלנו.‬
‫ולא עקבנו אחריה בכלל!‬
‫זה מה שדופק אותי בכל פעם.‬
‫בכל אופן, קיבלתי חדשות רעות מהרופא.‬
‫מיד הלכתי בבכי,‬
‫הלכתי לסלון אל החבר שלי.‬
‫אמרתי, "חושבים שיש לי סרטן במוח.‬
‫"רוצה להתחתן?‬ ‫בחתונה הכי הטרונורמטיבית שאפשר?‬
‫"אני רוצה כל השפלה אפשרית. ללבוש לבן.‬
‫"אני רוצה שאבא ילווה אותי בטקס,‬ ‫אף על פי שהוא דפוק בשכל.‬
‫"אני רוצה הכול."‬
‫וחשבתי, "נו, ישר הלך הפמיניזם."‬
‫והחבר שלי, שלכאורה גם התנגד לנישואים,‬
‫אמר, "כן, אני מוכן לזה."‬
‫הוא בכה.‬
‫די מרגש.‬
‫הלכתי לרופא למחרת.‬
‫הרופא הזה אמר, "בוקר טוב, גברת בריידי.‬
‫"נראה לנו שיש לך בראש‬ ‫ציסטה קטנה בבלוטת יותרת המוח.‬
‫"זה שכיח מאוד. התקשרתי בערב‬ ‫ואמרתי לך שזה גידול חשוד,‬
‫"כי במקומך, הייתי רוצה לדעת."‬
‫זה לא מה שאמרת אתמול בערב,‬
‫חתיכת אפס דפוק שמחרפן אנשים‬ ‫וחושב שהוא בפרק של "חדר מיון".‬
‫כאילו, בזמנים קשים כאלה בשירות הבריאות,‬
‫איזה מין פסיכי יתקשר ויגיד,‬
‫"אולי יש לך סרטן במוח.‬
‫"חלומות פז!"‬
‫דפוק אחד...‬
‫הצטרכתי לצאת מהרופא.‬
‫כבר עמדתי להתקשר לסוכן שלי ולומר,‬ ‫"תבטל את סיבוב ההופעות" והכול.‬
‫חזרתי הביתה.‬
‫החבר שלי בישל ארוחת ערב‬ ‫ואמרתי, "תשמע, זה מביך.‬
‫"אני לא גוססת."‬
‫לא יודעת איזה אדם נורמלי יגיד,‬ ‫"זה מביך. אני לא גוסס."‬
‫אבל אמרתי, "יערכו עוד בדיקות.‬ ‫הם לא יודעים מה זה בוודאות,‬
‫"אבל העיקר הוא שהתארסנו אתמול בלילה, נכון?‬
‫"התארסנו אתמול בלילה."‬
‫הוא אפילו לא הרים את המבט ממה שערבב,‬
‫ואמר, "תלוי באבחון."‬
‫אז הוא יתחתן איתי רק אם אני חולה סופנית,‬
‫למקרה שמישהו פספס.‬
‫זו אפילו לא הפעם הראשונה שהנושא עלה.‬
‫זו אפילו לא הפעם הראשונה.‬ ‫לא אכפת לי מחתונה.‬
‫באמת שלא אכפת לי.‬
‫אבל פעם היינו בחתונה של חברים,‬
‫והסתכלתי על האוכל שהוגש שם.‬
‫הוגשה עוגה כזו שכולה הייתה גבינות.‬
‫היא נראתה מדהים.‬
‫אז אמרתי לו,‬ ‫"מה אנחנו נאכל בחתונה שלנו, לדעתך?"‬
‫והוא פשוט אמר,‬ ‫"מה שיכניסו לצינורית ההזנה שלך‬
‫"באותו יום בבית החולים."‬
‫זה אכזרי.‬
‫קשה לפעמים לצאת עם מישהו במשך הרבה זמן.‬
‫נפרדנו איזה שלוש פעמים בסגר הקורונה.‬
‫חזרנו להיות ביחד‬
‫כי לא היה לי כוח‬ ‫להתחיל הכול מחדש בגיל 30 ומשהו.‬
‫האהבה חזקה,‬
‫אבל לא כמו משכנתה בריבית קבועה לחמש שנים.‬
‫לא בימינו.‬
‫פשוט לא יכולתי.‬
‫דיברתי עם בחורים שווים באינטרנט.‬ ‫דיברתי עם בחורים מפורסמים.‬
‫אני לא אחשוף את שמם.‬
‫אבל חשבתי, "היי, צריך להתחיל מחדש.‬
‫"תשיגי לך חבר מפורסם.‬
‫"תפרסמי איתו מותגים באינסטגרם.‬
‫"תזרקי את האפס הדפוק הזה."‬
‫ואז חשבתי, "אני לא יכולה להתחיל מחדש."‬
‫פשוט אין לי כוח לזה.‬
‫אני יודעת שיהיו דייטים ראשונים מלהיבים,‬
‫וזיונים ראשונים לוהטים.‬
‫אבל אז יהיו שאר הדברים "הראשונים" בקשר,‬
‫ואני לא מסוגלת לזה.‬
‫אני לא מסוגלת להתאפק שוב‬ ‫ולא להפליץ במשך 12-18 חודשים,‬
‫עד שאני אהיה בטוחה שהוא מאוהב בי.‬
‫ובסופו של דבר, בבוקר יום א' רדום,‬
‫תישנו כפיות, ואז...‬
‫"עדיין רוצה שנקים חיים ביחד,‬ ‫אחרי שהפלצתי לך על הביצים?"‬
‫הם כאלה רגישים.‬
‫אני לא מסוגלת להכיר שוב‬ ‫את האימא חולת הנפש שלו‬
‫ולהבין למה הוא נמשך אליי!‬
‫טוב לשמוע את הצחוק של המטורפות בקהל‬
‫שחושבות, "אני כזו!"‬
‫ויהיה די מלחיץ להתחיל הכול מחדש כש...‬
‫אני יוצאת עם מישהו לתקופה כזו ארוכה,‬
‫שעוד לא היו אפליקציות היכרויות‬ ‫בפעם האחרונה שהייתי רווקה.‬
‫ויש לי סטנדרטים גבוהים מאוד עכשיו‬
‫לגבי בני זוג פוטנציאליים.‬
‫אני יוצאת עם מישהו רציני עכשיו‬ ‫שיש לו עבודה רצינית.‬
‫הוא לא קומיקאי.‬
‫סטנדרטים גבוהים. בגיל 20 וקצת,‬ ‫הסטנדרטים שלי היו נמוכים מאוד,‬
‫כך שהיה לי קל מאוד לצאת עם בחורים.‬
‫אני זוכרת בחור שהתחיל איתי‬ ‫מחוץ למועדון לילה באדינבורו כשהייתי בת 21,‬
‫ואמרתי, "תקשיב, לא כדאי לך‬ ‫להיות עם מישהי כמוני.‬
‫"אני חשפנית, למען האמת."‬
‫והוא אמר, "זה בסדר. ישבתי בכלא."‬
‫כאילו זה אותו הדבר!‬
‫זה לא אותו הדבר, אחי.‬ ‫אחת מאיתנו היא יזמית!‬
‫נראה אותך מרוויח טוב מציצים.‬
‫אבל היה נהדר לחדש את הקשר אחרי שנפרדנו.‬
‫ככה מעריכים זה את זה הרבה יותר.‬
‫נפטרים מכל ההרגלים המגונים.‬ ‫יוצאים לבילויים זוגיים.‬
‫אולי יש לכם גם הרגלים מגונים במיטה.‬ ‫לא כל הזמן,‬
‫אבל אולי בחלק מהזמן,‬ ‫אם אתה יוצאים הרבה זמן.‬
‫אולי משתמשים‬ ‫באותן שתיים-שלוש תנוחות נוחות שוב ושוב.‬
‫אולי כאלה שבהן אתם שוכבים על הצד,‬
‫כדי שלא תצטרכו להביט‬ ‫בפנים רוויות השנאה זה של זה.‬
‫את מפשילה באגודל‬ ‫את מכנסי הפיג'מה שלך בכמה ס"מ.‬
‫חושפת בסתמיות לחי ישבן אחת.‬
‫ממשיכה לבהות במבט מזוגג‬ ‫במסך כלשהו שנמצא מול פנייך.‬
‫צילום מסך של עוד אויבת.‬
‫ואז את שומעת קול קטן מאחורי הראש שאומר,‬
‫"אולי תשתיקי‬ ‫את סרטוני החתולים ביוטיוב, בבקשה?‬
‫"אני מנסה להתרכז!"‬
‫ואת חושבת, "בצעירותי, לא הייתי חושבת לרגע‬
‫"שמישהו צריך להתרכז כדי לזיין אותי."‬
‫ואז אחד מכם יגיד, "נוסיף קצת עניין לזה.‬
‫"נתחיל לדבר זה עם זה בזמן הסקס."‬
‫זה היה הרעיון שלו.‬ ‫אני כבר מדברת די הרבה בעבודה.‬
‫הוא אמר לי,‬ ‫"בואי נעמיד פנים שאנחנו אנשים אחרים",‬
‫והוא אמר את זה באמצע המשגל, טוב?‬
‫ואז, כשהוא עדיין דפק אותי,‬ ‫אם לא הבנתם את המילה ההיא...‬
‫יש פה כמה אינטלקטואלים, למזלי.‬
‫הוא אמר, "מי תרצי להיות?"‬
‫ופשוט נלחצתי, אז אמרתי,‬
‫"ברוקלין בקהאם?"‬
‫אני לא מבינה בדיבורים במיטה.‬
‫אבל אני כן יודעת‬ ‫שלברוקלין יש חיים מדהימים,‬
‫עמוסים בנפוטיזם ובהזדמנויות שלא מגיעות לו,‬
‫הודות לוויקטוריה ודיוויד,‬
‫וגם אני רוצה קצת מזה.‬
‫המניאק הקטן הזה עושה מה שבא לו.‬
‫נראה לי שהוא שף עכשיו.‬
‫לפני כמה ימים ניסיתי שוב לדבר במיטה,‬
‫ואמרתי לחבר שלי,‬ ‫"אולי נעמיד פנים שאני בתולה?"‬
‫והוא אמר,‬ ‫"הדמיון שלי לא מפותח עד כדי כך, פרן."‬
‫לפני שיצאתי איתו, חשבתי שאני ממש סקסית,‬
‫רק מפני ששכבתי עם אנשים.‬
‫חשבתי שאני כזאת מופקרת.‬
‫זו השקפה קתולית מאוד.‬
‫חשבתי, "אני ממש סקסית כי שכבתי עם אנשים."‬
‫אני לא. אני ממש חלבית. אני משעממת נורא.‬
‫וגיליתי את זה כי ננזפתי על "קינק שיימינג".‬
‫זה היה בפודקאסט של בני דור הזי.‬
‫"קינק שיימינג" הוא כזה רעיון של דור הזי.‬
‫אני לא יכולה להתייחס אליו ברצינות בכלל.‬
‫אז ברגע שהם אמרו,‬
‫"האמת, פרן, אל תעשי קינק שיימינג",‬
‫אמרתי, "אז אולי תפסיקו‬ ‫לחרבן זה לזה בפה, סוטים?"‬
‫וברגע הזה חשבתי,‬ ‫"תעשי מינוי ל'דיילי טלגרף' וזהו."‬
‫אבל באמת, זו הכוונה שלי לגבי הזדקנות.‬
‫זו הסיבה שצעירים מתקרבנים?‬
‫כי הם לא יכולים לעשות‬ ‫פיפי וקקי זה על זה מבלי שאלעג להם?‬
‫בזמני, יצאנו להפגין נגד המלחמה!‬
‫כאילו, תלמידים מביה"ס שלי הפגינו.‬ ‫נראה לי. לא יודעת.‬
‫אני אפילו לא יודעת לאיזו מלחמה התייחסתי.‬
‫ותראו, אני מצטערת אם...‬
‫כי אנחנו בעיר פרוגרסיבית,‬
‫ואני מפחדת שיש פה מישהו שיושב מאחור‬
‫בכובע גרב קטן מגולגל למעלה,‬ ‫ויש לו קצת לכלוך פה...‬
‫"בלי קינק שיימינג!"‬
‫ומצטערת אם אתם בקטע של סטיות צואה,‬
‫אבל תראו, מי שגדל כקתולי בסקוטלנד‬
‫כמעט מקביל למישהו מקהילת האמיש.‬
‫לכם אין שום דבר כזה כאן.‬
‫הקתולי היחיד שלכם הוא ג'ייקוב ריס-מוג.‬
‫זה לא אותו דבר.‬
‫אז זה נס לא קטן שאני מנוסה במיטה.‬
‫זה די אמיץ מצידי.‬
‫כי סיפרו לי הרבה שקרים על מין כשגדלתי,‬
‫והנה אחד מהשקרים הכי גדולים.‬ ‫סבתא שלי סיפרה לי אותו.‬
‫היא הייתה אישה ממש מתוקה, אבל אדוקה מאוד.‬
‫היו לה שני סוגים של מים קדושים.‬
‫אחד ליומיום ואחד לאירועים מיוחדים.‬
‫כמו מוות ותרדמת, טוב?‬
‫היא לקחה אותי הצידה יום אחד‬ ‫בחופש הגדול כשהייתי בת 14.‬
‫נראה שהיא הרגישה ממש לא בנוח,‬
‫ולא רציתי שסבתא שלי תרגיש לא בנוח.‬
‫והיא אמרה, "חמודה,‬ ‫מצאתי את הדברים האלה בחדר שלך היום.‬
‫"הם מזיקים לך. אסור שיהיו אצלך."‬
‫וחשבתי, "אוי, לא.‬ ‫"היא מצאה את ה'מרלבורו לייט' שלי."‬
‫היא לא. היא מצאה חבילת טמפונים.‬
‫כי אני לא יודעת לכמה מכם ידוע... לך כן.‬
‫אירים-קתולים זקנים מאמינים‬ ‫שטמפונים מבתקים את הבתולים,‬
‫שזה טירוף מוחלט!‬
‫כי אני אתאבד אם זין יהיה איכשהו כמו טמפון.‬
‫וזה לא נועד לבייש את בעלי הפין הזעיר,‬
‫ואף אחד מהם לא פה הערב ממילא.‬
‫כולם מעלים מופעים משלהם‬ ‫ברחבי המדינה, נכון?‬
‫אבל ברצינות, זו לא הייתה הכוונה.‬ ‫פשוט נראה לי נאיבי להחריד‬
‫להניח שהדברים שאישה מחפשת בבולבול‬
‫הם הדברים שהיא מחפשת בטמפון.‬
‫כאילו, תארו לעצמכם את הזוועות שהיו מתרחשות‬
‫אם לבולבול הייתה יכולת ספיגה!‬
‫חסל סדר מין מזדמן עם בן הזוג.‬
‫כי עכשיו, אם הוא קצת מוזנח,‬
‫תצטרכי לנדנד לו בכל פעם שתרצי סקס,‬
‫"אולי תסחט את הבולבול בכיור כבר?‬ ‫הוא מטפטף!"‬
‫הוא יצטרך לגרור את עצמו מהמיטה,‬
‫כשהוא מדוכדך ומרגיש מסורס‬
‫ומבויש, ולדשדש לשירותים.‬
‫"מצטער. יצאתי לריצה בגשם,‬
‫"ומכנסי הריצה שלי נספגו."‬
‫הוא יצטרך לקחת את הבולבול הנפוח והספוג שלו‬
‫ולשלשל אותו מעל שולי הכיור,‬
‫ואז לסחוט אותו בדכדוך,‬
‫כמו שברמן סוחט סמרטוט לכלים בסוף משמרת.‬
‫והוא ידשדש בחזרה למיטה.‬
‫את תשכבי שם ותכסי את הציצים בידיים.‬
‫"תפסיק לטפטף על רצפת העץ החדשה!"‬
‫"עכשיו נוכל לשכב."‬
‫"אין לי חשק יותר."‬
‫תגידי, "אני רק רוצה בחור‬ ‫שהזין שלו נשאר יבש."‬
‫זה יהיה נושא לשיחה בין נשים.‬
‫"כן, החבר החדש שלה,‬ ‫הזין שלו אף פעם לא יבש."‬
‫ניקי מינאז' תכתוב על זה להיט.‬
‫"הזין של הגבר שלי נשאר יבש".‬
‫טוב לצאת עם מישהו במשך הרבה זמן.‬
‫ממש מרגיע שאפשר לחזור מסיבוב הופעות‬
‫ולהשתרע בבית‬ ‫בקפוצ'ון של החבר שלך כמו בת אמיתית.‬
‫אבל לפני כמה ימים,‬ ‫אחרי שהייתי בקפוצ'ון שלו במשך שבוע שלם,‬
‫כי אני דוחה, הוא התחיל להסריח.‬
‫ואמרתי לו... הוא עשה כביסה‬ ‫ואמרתי, "הנה הקפוצ'ון שלך, גבר."‬
‫הוא אמר, "זה לא הקפוצ'ון שלי, פרן."‬
‫ואז חשבתי, "צודק. אתה גבר די קטן."‬
‫אני בעצם לבשתי את הקפוצ'ון הענקי‬ ‫של הקבלן האלבני הזקן שלי ו...‬
‫לבשתי אותו במשך שבוע, מול הקבלן...‬
‫כמו איזו פסיכופתית.‬
‫והצעתי לו תה כל הזמן‬
‫בבגדים שלו.‬
‫שאלתי אותו איך מתקדמים‬ ‫האריחים בשירותים הצמודים,‬
‫כשאני לבושה כמוהו!‬
‫אבל לא ציינתי את זה במשך שבוע שלם,‬
‫רק כדי שיחשוב שהוא מדמיין דברים.‬
‫אלוהים.‬
‫זו הדרך שלי לספר שקניתי בית, טוב?‬ ‫קניתי בית.‬
‫זה נהדר. כשיש לך בית,‬
‫שום בעל בית לא קובע לך כללים יותר.‬
‫חשבתי, "טוב, אני קודם כול אשיג כלב."‬
‫אני אוהבת כלבים. אני חובבת כלבים.‬
‫אני לא חובבת חתולים.‬
‫היה לי חתול באוניברסיטה.‬
‫זה היה נורא.‬
‫כל הכבוד לכם‬ ‫אם אימצתם חתול ממקלט והתמדתם בזה.‬
‫החתול שאימצתי היה שטני.‬
‫הוא נשף לעברי בכעס‬ ‫ונתן לי לגעת בו פעם בשבוע.‬
‫הרגשתי שאני חיה עם זונה רוסייה מנוכרת.‬
‫עובדת מין. סליחה.‬
‫אבל זה היה חתול מרושע,‬ ‫אז חשבתי, "אני אשיג כלב קטן."‬
‫ואז החבר שלי אמר,‬ ‫"אי אפשר. את נמצאת הרבה בסיבובי הופעות.‬
‫"תשיגי חתול."‬
‫אז השגתי חתול.‬
‫השגתי חתול מפונפן ויוקרתי.‬
‫לא השגתי כזה שיתקוף אותי בלי סיבה.‬
‫השגתי חתול מיוחס שכרתו לו אונה,‬
‫שפשוט מערסלים, כמו חולה נפש.‬
‫זה מדהים.‬
‫אני אוהבת את החתול‬ ‫יותר משאני אוהבת את שני ההורים שלי.‬
‫אחרי שישה חודשים,‬
‫היה אצלי אינסטלטור‬ ‫והוא אמר שהחתול נראה בודד.‬
‫הוא סתם העיר כבדרך אגב שהחתול נראה בודד.‬
‫מיד קניתי חתול נוסף שיעזור לחתול הראשון.‬
‫אני מתה על החתול שלי כל כך‬ ‫שקניתי גם לו חתול, טוב?‬
‫אני אוהבת אותו יותר משתוכלו לדמיין.‬
‫למרות כל זאת, אני לא חובבת חתולים.‬
‫אני חובבת כלבים שאין לה כלב.‬
‫הבנתם את העניין, כן?‬
‫אז האנשים בחיי לא הבינו.‬
‫ברגע שהשגתי את החתולים‬ ‫והתחלתי לעסוק בהם באינסטגרם,‬
‫אנשים קרובים אליי,‬
‫כמו אימא שלי‬ ‫והחברה הכי טובה שלי זה 20 שנה,‬
‫התחילו לקרוא לי "מגדלת חתולים",‬
‫ולקנות לי מתנות דוחות שקשורות לחתולים.‬
‫ספלים מחרידים שיש עליהם חתולים.‬
‫ציורים קיטשיים של אישה עם חתול בחיקה.‬
‫למה שאני אוהב את זה? זו מתנה כזו מעליבה.‬
‫אני מתה על החתולים שלי כי הם נהדרים.‬ ‫גידלתי אותם מאז שהיו קטנים.‬
‫ניקיתי את הצרכים שלהם.‬ ‫אני אוהבת אותם כי יש להם אופי מדהים,‬
‫לא מפני שהם בצורת חתול.‬
‫זה כאילו אתם... אתם ביחד, נכון?‬
‫את אוהבת אותו‬ ‫ואולי כותבת עליו במדיה החברתית.‬
‫אני לא אעז לתת לך לוח שנה‬ ‫שיש בו גברים קירחים כמוהו...‬
‫ולהגיד לך...‬
‫"למה את לא אוהבת את המתנה שלך?‬
‫"כולם מתאימים בערך לנתונים שלו."‬
‫יודע מה? אתה אפילו לא כזה קירח,‬ ‫אז סליחה שאמרתי את זה!‬
‫אני לא רוצה לפגוע באף אחד.‬ ‫אני די מתפרעת על הבמה,‬
‫אבל לא רוצה לפגוע באף אחד.‬
‫אז אני אוהבת את החתולים שלי במידה מביכה.‬
‫ממש שנוא עליי שאני אוהבת אותם כל כך,‬
‫כי תמיד שנאתי אחרים ש...‬
‫אני לא יודעת מה הקטע.‬
‫כשאנשים אוהבים חיות יותר מדי,‬ ‫זה אף פעם לא נגמר טוב.‬
‫ההוא מ"חיות רעות".‬
‫והאוסטרלי ההוא...‬
‫אתם יודעים?‬
‫זה לא נגמר טוב אצלם,‬ ‫כי לא כדאי לאהוב חיות יותר מדי.‬
‫יש גם קלישאה שלפיה,‬
‫אוטיסטים מתחברים לחיות טוב יותר,‬
‫ושאנחנו אוהבים חיות מחמד‬ ‫יותר מאנשים נוירוטיפיקליים,‬
‫ואני באמת מרגישה ככה.‬
‫החתולים שלי נמצאים איתי‬ ‫באופן שונה מבני אדם.‬
‫הם לא שופטים שום דבר שאני אומרת.‬
‫אפשר לעשות המון דברים עם החתולים‬ ‫שאי אפשר לעשות עם חברים.‬
‫אני יכולה לאונן מולם ו...‬
‫ההבעה שלהם לא תשתנה בכלל.‬
‫אי אפשר לעשות את זה עם חברים אנושיים,‬ ‫אלא אם כן אתם לואי סי-קיי.‬
‫ואז אפשר לחזור לסיבוב הופעות.‬
‫אבל כן, החיים שלי בבית נחמדים עכשיו.‬
‫היו לי חיים מטורפים כשהייתי צעירה,‬
‫ועכשיו אני חיה חיים נחמדים ומשעממים בבית.‬ ‫רק אני, החתולים והחבר.‬
‫ובכל זאת, כשאתם אוטיסטים,‬ ‫עדיין לא נראה לכם שתצליחו להשתלב.‬
‫אבל למרות העובדה‬
‫שאני די בטוחה שאני האוטיסטית‬ ‫הכי טובה בעולם בהצטיינות יתרה,‬
‫ממש חששתי לקרוא למופע‬ ‫"מלכת ביקיני אוטיסטית",‬
‫כי חשבתי שפשוט תסתכלו עליי,‬
‫ומפני שאני לא ילד קטן שמחזיק רכבת צעצוע,‬
‫ומשפיל עיניים בעצב...‬
‫חשבתי שתגידו, "היא משקרת.‬
‫"היא גוזרת קופון מהאוטיזם הרווחי הזה."‬
‫ואז אמרתי לחברה הכי טובה שלי אליסון,‬ ‫"הקהל יחשוב שאני לא אוטיסטית."‬
‫ואליסון מנומסת מאוד והיא השתהתה לרגע,‬
‫ואז אמרה, "אל תיעלבי מזה, פרן.‬
‫"אני מקווה שזה לא פוגע בך.‬
‫"אבל זה לא צריך להדאיג אותך יותר.‬
‫היא אמרה, "הקהל יבין שיש לך משהו,‬
‫"אחרי כמה דקות שתהיי על הבמה."‬
‫חשבתי שזו המחמאה הכי נפלאה שיש.‬
‫ממש שמחתי לשמוע את זה.‬
‫כי בתקופה שלפני האבחון,‬
‫כמעט כל האנשים בחיי אמרו,‬
‫"אם את לא אוטיסטית, מה את כן, לעזאזל?"‬
‫והמצב התהפך ברגע שאובחנתי,‬
‫וכולם אמרו, "את לא נראית אוטיסטית בכלל."‬
‫ואני כזה, "מה אתם מבינים בזה?"‬
‫כשמאבחנים אתכם, מתשאלים את אימא שלכם,‬
‫או את אחד ההורים,‬
‫והם תשאלו את אימא שלי לגבי זה.‬
‫הם שאלו,‬ ‫"היא הפגינה מאפיינים אוטיסטיים בילדותה?"‬
‫ואימא שלי הציגה רשימה מפורטת‬
‫של דברים הכי בסגנון "איש הגשם" שיש,‬
‫שלא עלה בדעתה לציין.‬
‫היא אמרה, "טוב,‬
‫"היא נהגה לנהום על אנשים זרים‬ ‫כשהם דיברו אליה ברחוב.‬
‫"אבל סתם חשבנו שהיא מרושעת."‬
‫הקתוליות הישנה מימי הביניים.‬
‫איך לא הטביעו אותי כשנולדתי?‬
‫"סתם חשבנו שהיא מרושעת."‬
‫גם אמרו לי...‬
‫אמרו לי שאין מצב שאני אוטיסטית,‬ ‫כי יש לי חבר.‬
‫כי מתברר שרק יצורים דוחים הם אוטיסטים.‬
‫זה נשמע לי ממש מטורלל, כי זה די מניח מראש‬
‫שגברים מקשיבים בכלל‬ ‫למה שבחורות צעירות אומרות.‬
‫הנה דוגמה.‬
‫לא הקשיבו לי עד שהיה לי מיקרופון ביד.‬
‫אני זוכרת שהשגתי איזה בחור,‬
‫איזה אידיוט שפגשתי‬ ‫באכסניית תרמילאים כשהייתי צעירה,‬
‫ונדפקתי איתו. סליחה על הגסות.‬
‫ואחרי זה, הוא הסתובב אליי ואמר,‬
‫"איך זה היה?"‬
‫ואמרתי, "זוועה. היה פשוט זוועה, אחי."‬
‫והוא אמר, "אה, יופי."‬
‫נראה לכם שהוא הקשיב לי?‬
‫נראה לכם שהוא ניסה לזהות‬ ‫את הסימנים הסמויים לאוטיזם באישה?‬
‫לא!‬
‫אבל בכל אופן, תראו,‬
‫אני סוף סוף מתחילה להתרגל לאוטיזם שלי.‬
‫אבל את עדיין מרגישה מחוץ לעניינים‬ ‫ושאת לא משתלבת בין נשים אחרות.‬
‫ויתרתי על הניסיון להשתלב בין נשים אחרות.‬
‫בכל פעם שאני מנסה, זה רק מתפקשש עוד יותר.‬
‫אבל בעקבות הרצון הזה להשתלב איכשהו‬
‫והעובדה שהייתי על סף מוות לא מזמן,‬
‫התחשק לי לעשות משהו‬
‫שיגרום לי להרגיש מקובלת בחברה‬ ‫על הבמה בכל ערב.‬
‫אז מצאתי פתרון לזה.‬ ‫אני צריכה שאחד מכם יעזור לי.‬
‫הסתכלתי במשך המופע על השורה הראשונה,‬
‫וחשבתי, "מי לא נראה מטורף?‬
‫"מי כנראה יעזור לי?"‬ ‫די קשה למצוא אדם כזה בקהל שלי.‬
‫תוכל לעזור לי?‬
‫טוב. מה שמך?‬
‫טוב, אולי. אני אשמיע מוזיקה.‬
‫תוכלו להשמיע מוזיקה רומנטית?‬ ‫מוזיקה ממש רומנטית? טוב.‬
‫תעלה על הבמה. מחיאות כפיים לאולי.‬
‫קח את המיקרופון.‬
‫טוב.‬
‫אני רואה שישבת שם עם החברה שלך.‬
‫כן.‬
‫אל תסתכל עליה יותר.‬
‫"ברוקלין בקהאם היקרה...‬
‫"רציתי לעשות את זה‬ ‫לצלילי השיר האהוב עלייך.‬
‫"לצערי, יקר מדי להשמיע שיר‬ ‫של שאנייה טוויין באולם."‬
‫יקר מדי.‬
‫"אז אנחנו משמיעים זבל גנרי במקומו.‬
‫"נהניתי ממך בשעה האחרונה‬
‫"יותר משנהניתי עם החברה שלי בשנה האחרונה.‬
‫"ברגע שנצא מפה הלילה,‬ ‫אני אזרוק אותה. חה חה."‬
‫היא נראית ממש מרוצה מזה.‬
‫זה לא מפריע לה בכלל.‬
‫"ביי, מותק.‬
‫"האהבה שלנו מיוחדת כל כך.‬
‫"את אישה יפה, רגישה ומקסימה,‬
‫"ואני רוצה שרק את תפליצי לי על הביצים."‬
‫הקול שלך ממש רועד מרוב התרגשות.‬
‫כן.‬
‫"אני מבטיח לנשק‬ ‫את הציצים הנפולים שלך בכל יום,‬
‫"אפילו כשתהיי שלד,‬
‫"אפילו כשתמותי."‬
‫אוי, אני לא מאמינה שזה קורה!‬
‫"לכן אני מציע..."‬
‫זה כזה ספונטני!‬ ‫לא ייאמן שאתה עושה את זה בעבודה שלי!‬
‫"מציע לך נישואים בטבעת זו,‬
‫"המונחת על הכרית שיום אחד אחנוק אותך בה,‬
‫"כשתהיי חולה סופנית."‬
‫אולי, זה לא אמור לשמח אותך.‬ ‫אתה נשמע מאושר.‬
‫כמעט הגעתי לסוף.‬
‫"ואני מקווה שתגידי כן."‬
‫כן! התשובה לא בדף. היא מהלב.‬
‫אלף פעמים כן. תן לי לגעת לך בחזה עכשיו,‬
‫כדי שנצלם את התמונה ההכרחית לאינסטגרם,‬
‫שתוכיח שאני אישה אמיתית.‬
‫הלב שלך משתולל.‬
‫תמחאו לו כפיים. הוא היה מדהים.‬
‫אני סוף סוף מרגישה שהשגתי משהו כאישה.‬
‫גם אתם הייתם מקסימים.‬ ‫המופע היה ממש כיפי איתכם.‬
‫תיהנו משאר הערב והחיים שלכם.‬ ‫אני פרן בריידי. לילה טוב!‬