Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A FELVÉTEL HELYE A LONDONI ALEXANDRA PALACE THEATRE
HAGYD SZABADON!
HANNAH GADSBY: BESZÉLJÜNK A NEMEKRŐL
Nagy tapsot páratlan házigazdánknak,
Hannah Gadsbynek!
Helló!
Köszönöm!
Nagyon köszönöm.
Jó munkát végeztem.
Köszönöm. Köszönöm szépen, London és szépséges krumplicskáim.
Nem semmi! Imádom Londont.
Helló, Alexandra Palace! Allie-pajtik!
Mikor a Netflix legutóbb ennyi transzneműt összehozott,
az egy tiltakozás volt, szóval…
Ez haladás.
Haladás.
Ezért vagyunk itt.
A mai estének alapítómítosza is van. Mindenki imádja az alapítómítoszokat.
Szóval elmondom, titeket is beavatlak.
Pár éve a Netflixen kijött egy nagyon transzfób stand-up különkiadás,
az egyik kedvenc „provokátoruktól”, és…
És botrányos botrányt kavart.
Nagy botrányos botrányt.
És őszintén szólva, én nem akartam belefolyni.
Én…
Én…. Én nem… Nem vagyok rá büszke,
de én inkább afféle kulturális kukkoló vagyok.
„Nem, csináljátok csak! Én itt leszek…
és nézem.”
De aztán felmerült az én nevem is, és azt mondtam, „Baszki!”
Szóval…
Írtam egy kemény hangvételű levelet…
és elküldtem a Netflixnek.
Erre mondják,
hogy beleharap a kézbe, ami táplálja.
Vagy hogy kőbe harap,
amit általában csak egyszer tudsz megtenni,
de jó fogorvosom van, szóval megtettem.
Igen, ez az.
Nem fogok hazudni.
Ajtóstul rontottam a házba.
Közvetlenül a Netflix-apukámnak címeztem.
Így hívom, mert a Netflix olyan, mint egy család.
Hasonló gondolkodású emberek családja.
Mint egy nagyon nagy család.
És mint a legtöbb család, nem szeretik a queer gyerekeket.
Közvetlenül a Netflix-apukámnak címeztem, és azt írtam,
„Baszd meg, Ted!”
Kicsit durva, nem?
Védelmemre szolgáljon, hogy bak vagyok halak holddal…
és rák aszcendenssel.
Konkrétabban autista.
Szóval én…
Nem mindig találom a helyes hangnemet.
Több kijelentést is tettem.
A Netflixet amorális algoritmuskultusznak neveztem, amit…
továbbra is tartok.
Futólag azt is megjegyeztem,
tényleg csak mellékesen,
hogy a kakim is gerincesebb Tednél.
Hát…
Igen.
Most bátorítotok, de…
tudjátok, én csak…
Talán nem ez volt a megfelelő hangnem.
De védelmemre elmondom,
a fejemben bohókásnak hangzott.
Én egy bohókás kis kakit képzeltem el.
Hihetetlenül jó testtartással, esetleg cilinderben.
Kedves, hóbortos kaki.
Az én nézőpontomból…
Nem ment át.
A kemény hangvételű levelet kiposztoltam az Instagramra.
És… És nem…
Nem hittem, hogy ekkora balhé lesz belőle.
Hiszen nem hívtam fel.
Nem mentem oda a házához.
Nem hívtam párbajra.
Értitek…
Még csak nem is a Twitterre tettem ki.
Értitek? Igen, Twitter.
Twitter.
Igen, átváltozás előtti néven szólítom a médiacápát.
Én csak…
Csak az Instagramra tettem ki, de az orosz média felkapta, és írt róla.
Nem olvastam.
Majd történt valami csodás.
Valaki visszafordította az orosz hírt
angolra.
A két fordítás eltorzította az eredeti szavaimat.
Már nem „gerincesebb” kakiról volt szó.
A kakim…
a fordításban „kitartóbb” lett.
Nagyon mást jelent, gondolom, egyetértetek.
Nem ezt jelenti, ugye?
Hanem mintha hencegnék a robbanásszerű hasmenésemmel.
És az egész nagyon úgy hangzott, mintha párbajra hívnám.
A botránynak lett egy másik hihetetlen következménye.
A mai este. Ez…
Igen.
A Netflix belement, hogy összehozzuk ezt az estét
egy csomó csodás és különböző, genderqueer előadóval.
Hihetetlenül örülök, hogy itt vagytok velünk ma este.
Persze nem old meg semmit. Nem elég.
Csak egy este…
Kivágod az esőerdőt, ültetsz egy fát, és oké? Nem.
Ez a karbonkredit show, értitek, mire gondolok?
Ma este egy sor humoristával találkozunk a világ minden tájáról,
akik különböző stílusokat képviselnek.
Mint egy változatos büféasztal, és örülök, hogy együtt fogyasztjuk el.
Készen álltok, Allie-pajtik?
Úgy látom, igen!
Első előadónk az Atlanti-óceán túlpartjáról utazott ide,
de ausztrálként nekem ez nem nagy szám.
De azért nagyobb erőfeszítést tett, mint ti, szóval…
Nagy tapsot Jes Tomnak!
Istenem, mi a szitu, London?
Hogy érzitek magatokat?
Hűha! Jes Tom vagyok.
Transznemű. Látszik?
Ne válaszoljatok!
Ez egy teszt volt, átmentetek. És én?
Hülye.
Négy éve kezdtem el a tesztoszteront, ami megmagyarázza, miért…
Miért van olyan bajszom, mint egy iskolai zaklatónak.
A járvány előtt kezdtem el a tesztoszteront,
így sok időt töltöttem egyedül a szobámban,
azt az egy szőrszálat bámulva a nyakamon.
Mostanában arra gondolok,
mi van, ha szakáll helyett egy szőrszálam nő, de az egyre hosszabbra.
A terem hátuljából is látszik.
Ha tesztoszteront szedsz, nagyon begerjedsz.
Ami vicces, mert már korábban is eléggé be voltam gerjedve.
De sikerült áttörnöm az üvegplafont.
Igen.
Megtapsolhattok érte.
Kevésbé ismert tény a tesztoszteronról,
hogy megváltoztathatja a szexuális orientációt,
mert Isten néha szeret trükközni.
Egész életemben gyakorló leszbikus voltam,
és ekkor életemben először elkezdtem férfiakhoz vonzódni.
Bírom, hogy a közönség, meleg, heteró, bi, cisz, transz,
mind egyetért, „Ez rossz.”
Mindenki azt kérdezi, „Jól vagy?”
Őrület, ha egy leszbikus átáll a férfiakra.
A tesztoszterontól átállt az agyam. Régen a férfiakat nagy téglalapnak láttam.
És most szexinek találom a téglalapokat.
Életemnek ezen érdekes pillanatában szexuálisan a csúcson vagyok
mind 16 éves fiúként, mind 30 éves nőként.
Ez az én LMBT-m, leszbikusból meleg lettem.
Igen.
Kell egy kis idő eldönteni, melyik részen szabad nevetni.
Sokat tanulok.
A leszbikusok és a melegek kulturálisan különbözőek.
A melegek a musicalt bírják, a leszbikusok a traumát.
A kettő soha nem találkozik.
Sokat kell tanulnom.
Például szexinek lenni a meleg férfiak világában. Nehéz.
Nehéz. Vannak meleg férfiak a teremben?
Istenem.
Nem elegen, hogy nyugodtan tapsolhassatok.
A meleg férfiak világában sokkal nehezebb
szexinek lenni, mint a leszbikusok világában.
Nem azt mondom, hogy a leszbikusok nem dögösek.
Azt mondom, hogy a leszbikusok nyitottabbak.
Leszbikus szempontból a legszexibb dolog, ha tudod, mikor és hol születtél.
Vagy ha zongoráztál gyerekkorodban, és megalapoztad az…
az izommemóriát.
Ki szexi a meleg férfiaknak? A tesztoszteront szedő ciszgender férfi.
„Senkit nem érdekel a horoszkópom?
Hogy bak stellium vagyok a nyilvános szereplés tizedik házában?
Ez jelentett valamit ott, ahonnan én jövök.”
Azok a kreditek nem áthozhatók.
Férfiakkal nagyon más szexchatelni, mint nőkkel.
Talán fura, hogy én mint nem-bináris
a „férfiak ilyenek, a nők ilyenek” típusú poénokat mondok.
Vegyük úgy, hogy mindenben tévedek!
A szexchat nőkkel kész művészet.
Három felvonásból áll.
Arisztotelészi,
van benne narratív kibontakozás, karakterfejlődés.
Egy irányba fejlődünk.
Megváltozunk tőle.
Együtt változunk.
Gyönyörű.
És a férfiakkal? Mint egy szótanuló kártya az alma képével és az „alma” szóval.
Csak nem alma van rajta, hanem egy fasz, és nem…
nem egy szép, tiszta fasz,
hanem a sötétben hátulról vakuzva bolyhos melegítőben.
A férfiak nem értik, miről beszélek.
Nem értik.
A nem önkényes. Önkényesen kiválasztott dolgok alapján ítélik meg.
Férfi vagyok, ha kalapot hordok,
nő vagyok, ha hibiszkuszos jeges teát iszom.
Kínos helyzetekbe kerülök.
A mosdóhasználat kész káosz. Előtte fejben gendermatek.
Mi van a fejemen? Mit rendeltem a kávézóban?
Vitatható nézet, de még mindig a női mosdót használom,
mert nem vagyok állat.
Értitek?
Nem vagyok vadállat.
Nem vagyok szörny.
Nem akarok bemenni a férfi mosdó kísértetjárta, hátsó fülkéjébe.
Nem érdekel, mit láttak azok a falak.
Ez nem része az utamnak.
Inkább a női mosdót használom, és…
Nyilvános helyen gyakran hordok maszkot
mások egészsége érdekében,
és mert unom, hogy lépten-nyomon belém szeretnek.
Ez egy teher. De ti ezt nem értitek.
Nemrég filmpremieren voltam, lehet irigykedni…
Nem szerepeltem benne.
A munkám, hogy helyekre menjek, ahol celebek vannak,
és azt mondjam, „És én!”
„Hannah Gadsby…”
Elmentem egy premierre.
A női mosdóba indultam,
és egy biztonsági őr elém lépett, és azt mondta, „Elnézést.
Ez a női mosdó.”
Mire én, „Jó ég, sajnálom,
nem tudtam, hogy LMBTQIA+-támogató vagy.
Fogalmam se volt.
Vannak jó zsaruk is.” Nem, csak viccelek.
El tudjátok képzelni?
Volt már rendőr, akinek sikerült megállapítania az identitásodat?
Elég érdekes.
Emberek, Jes Tom vagyok. Köszönöm.
Csodálatosak voltatok.
Köszönöm.
Jes Tom!
Igen!
Biztos vagyok benne, hogy a többség ismeri a következő előadót.
Lehengerlően tehetséges,
és remélem, még többen megismerik és megszeretik.
Hihetetlen csaj.
Chloe Petts!
Helló!
Hogy vagytok?
Igen!
Istenem, de jó itt lenni!
A nevem Chloe. Rendkívül meleg vagyok.
Kösz. Aki tapsolt, fantasztikus.
A többiek homofóbok, de nem baj.
Tapsoljon, aki meleg!
Aggasztóan erős csapat.
Halljuk a heterókat is!
Ez sokkal szégyenlősebb volt.
Helyes.
Nem, örülök, hogy vannak itt heterók, sziasztok.
Jó, ha veletek is megoszthatjuk a kultúránkat.
Megtanítok egy elnevezést. Könnyű.
Maszkulin leszbikus vagyok, könnyen érthető.
Ez annyit jelent, hogy társadalmilag kínos helyzetekbe keveredem.
Például bementem egy hotelbe.
A recepciós megkérdezte, „Segíthetek, uram?”
Mire én: „Figyi, bébi.
Nem gond, mindig ez van. Hölgyem.”
Mire ő, „Úristen, nagyon sajnálom, uram.”
De imádom. Elképesztő.
Remek, mert így hozzáférek egy csodás kis dologhoz,
amit úgy hívnak, férfi privilégiumok.
Jó cucc, mi, uram? Csodás.
Adj egyet! Gyerünk!
Jesszusom…
Viszonozta az ökölpacsit. Nőgyűlölő.
A saját kis privilégiumom,
hogy kijár nekem a legkedvesebb angol megszólítás.
Ciszgender nők, hölgyeim, bocs, de ezt nem élhetitek át.
A legkedvesebb megszólítás az angol nyelvben.
Bemegyek a sült csirkéshez, és az eladó: „Mit adhatok, főnök?”
Érhető a férfiak magabiztossága.
Úgy éreztem, a saját rohadt életem vezérigazgatója vagyok.
A sült csirkésnél az eladó: „Mit kér, főnök?”
„Semmit, vega vagyok.
Már mindent megadott, amit akartam.”
Vegetáriánus vagyok. Más is?
Itt elöl egy nagyon büszke.
És vegánok?
Oké, ez szép.
Talán több is van, csak gyengék a tapshoz.
És húsevők?
Igen, ez az.
Ez a fehérje hangja.
Szeretlek titeket.
Bár közétek tartoznék, mert olyan vega vagyok, aki eszik…
húst.
Háromhavonta
eszem egy kis szelet húst, csak egy kis szeletet,
hogy lássam, finomabb-e, mint a klíma.
Ez sokakat dühít, mert morális következetességet várnak.
Be akarnak sorolni egy kategóriába. Azt mondják, „Nem vagy vegetáriánus.
A legjobb esetben flexitariánus vagy, Chloe.”
Ezeknek a dühös, harcias embereknek mindig ezt mondom.
A tízes éveim végén, húszas éveim elején
pénzügyi negyedévente kipróbáltam egy péniszt.
Nem lettem tőle heteró. Ugyanaz az elv.
Nem neveznétek homoflexuálisnak, ugye?
Nem könnyű meghatározni a genderidentitásomat.
Mert aggódom, hogy a férfi privilégiumaim toxikus hatással lesznek a nőkre.
Nem, leülni! Leülni!
Ez egy teszt volt, és elcseszted.
Együttműködő, mint egy kölyökkutya.
Nehéz tisztába jönni a genderidentitásommal.
Ahol a legjobban érzem magam, és a leginkább önmagam vagyok,
az az esküvői táncparkett.
Mert a kedvenc közlekedési módom a térden csúszás,
ha közben megszámolhatatlan dekoltázs vesz körül. Imádom.
De a világ kaotikus. Nehéz megérteni, ki vagyok.
Nagyrészt nőként identifikálok, de bonyolultabb.
Egy esküvői táncparketten 100 százalékban
olyan férfi vagyok, aki nyakkendőt visel a fején.
Ez vagyok én.
Imádom az esküvőket, főleg a heteró esküvőket.
Annyira jók, mert úgy érzem. én vagyok az esküvő főszereplője.
Tudom, ez a szerep a menyasszonyé, de…
Mivel én vagyok az egyetlen nő, aki férfi öltönyben érkezik,
a heterók úgy érzik, nem találkoztak még nálam érdekesebb emberrel.
A nők odajönnek, és azt mondják, „Egyszer szexeltem nővel.”
A férfiak pedig,
„Biztos tud ajánlani pár tuti pale ale sört.”
Nem csak a felnőtteket érdeklem.
A gyerekeket is. Sőt, a gyerekek kezdik.
Az esküvőkön van egy pillanat délután,
amikor a szülők már totál bepiáltak,
a gyerekek pedig összevissza rohangálnak. Mint a vadak. Tisztára A Legyek Ura.
Cukorcsíkokat szívnak fel.
Cukros üdítőt nyomnak be szemen át. Totál bevadulnak.
És ekkor hatalmi vákuum alakul ki,
amelyet bármelyik felnőtt betölthet,
és a gyerekek királyává válhat.
Könnyű a gyerekek királyává válni.
Megmutatod nekik a Candy Crusht a telódon,
és követnek, mint a hamelni patkányfogót.
És a gyerekcsapat bármit megtesz, amit parancsolsz.
Begyűjtik az összes konfettivetőt későbbi felhasználásra.
Tartják a sörömet, míg a „Macarena”-ra táncolok.
Néha ráveszem őket a Jégvarázs musicalverziójára,
mert furának tűnök, ha egyedül nézem.
Aztán a gyerekek aludni mennek, és a heteró férfiak rohamoznak meg.
Látták, hogy a kölykök jól mulatnak velem, és nem akarnak kimaradni.
Mert a férfiak nagyra nőtt gyerekek, ugye?
Szóval a heteró pasik
köröznek körülöttem, mint egy YO! Sushi futószalag.
És bármelyiket választhatom.
Nem minőségi férfiak.
Mondjuk, például valamilyen Josh,
„Josh vagyok, hobbim a befektetés, a Bitcoin.
Nem hordok zoknit edzőcipőhöz és papucshoz.”
Mire én, „Josh, örvendek, jól vagy?”
És Josh, aki a legunalmasabb ember, akivel valaha találkoztál,
az esetek 100 százalékában bemutatja a barátnőjét,
aki a legcsodásabb,
legtehetségesebb, legszebb nő, akit valaha láttál.
A szememmel jelzem, „Pislogj kétszer, ha kimenekítselek!
Elvihetlek a leszbikus közösségbe.
Óriási megtiszteltetés lenne.”
Megkérdezem, „Mit szeretsz Joshban?”
Mire ő, „Hát, cuki. Soha nem felejti el anya szülinapját.”
Mire én, „A leszbikusok sem, és még orgazmusod is lesz. Gyere!”
A sok esküvői tapasztalat rávezetett, miért szeretnek a heteró férfiak.
Mert hasznos vagyok csokordobáskor.
Ismerjük a csokordobást.
De a kulturális különbségek miatt elmagyarázom.
Az összes hajadon nő
összegyűlik a táncparketten.
A menyasszony eléjük áll, háttal nekik.
Az esküvői csokrot a hajadon nők közé dobja.
Aki elkapja, az kel el legközelebb a házassági piacon.
Kurva jó vagyok csokorelkapásban.
Óriási vagyok, heteró vérre szomjazom.
Tavaly három esküvőn öt csokrot kaptam el.
Bár láttátok volna!
Előreengedtem a hajadonokat a táncparkettre.
Összegyűltek,
a levegő vibrált a feszültségtől.
„Kíváncsi vagyok, ki kapja el”, mondták.
„Remélem, én.
Egész évben gyakoroltam a kertben.”
Aztán közéjük trappolok.
A proseccós poharak megremegnek.
Egy nagyi elsírja magát.
Egy hajadon megkérdi, „Tutira ebbe a kategóriába tartozol?”
Mire én, „Igen. Dobd már a csokromat!”
A menyasszony eldobja a csokrot. A heteró férfiak
jönnek és felemelnek, mint rögbiben bedobáskor.
Csodásak vagytok. Chloe Petts vagyok. Jó éjt, köszönöm.
Igen.
Chloe Petts!
Igen!
Ez az!
Értitek, miről beszélek?
Kicsit túl lelkes vagy, haver.
El kell mondanom, nem fizetett tapsoló.
Csak… lelkes.
A neved…
Nem Josh, ugye?
Igen, ez az!
Oké.
Következik egy csodálatos előadó New Yorkból.
Visszafogott nagyszerűség. Óriási tapsvihart kérek
Asha Wardnak!
Mizu, London?
Nagyon király. Csodás itt lenni.
Nem fogok hazudni, nagyon beszívtam.
Szóval őrült érzés itt állni.
Szeretitek a füvet, ugye? Szívtok füvet, ugye?
Imádom a füvet, de talán ideje csökkenteni
a mennyiséget.
Mert úgy érzem, a sok fűtől elbutulok.
A múltkor egy barátom mesélte, mennyit küzd a testdiszmorfiájával.
Mire én, „Mázlista vagy.
Ha akarsz, akár bankot is rabolhatsz.”
Ezt mondtam.
De a testdiszmorfia nyilván nem az, aminek hangzik.
Azt hittem, arra utal, hogy alakváltó.
Azt reagáltam, „Hűha, ez jó hír.”
Nem, de tényleg kevesebbet szívok.
Tök jó. Mert így van motivációm többet
ketaminozni.
Ketamin. Imádom.
Nem lehet otthon ketamin és töltött keksz.
Semmire nem mondom azt, hogy függő vagyok.
Inkább azt mondom, „nem lehet otthon”.
Annyit kokóztam, hogy olyasmiket mondtam,
„Plus size kokaint miért nem gyártanak?”
Munkanélküli is voltam, hiszed vagy nem.
A munkanélküliség legmélyebb bugyrában. Ilyenkor kezdesz el a gépen zenéket írni.
Amik egy idő után egész jól hangzanak.
Őrület. A Four Loko révén kerültem a zeneiparba.
Az egy alkoholos ital olyanoknak,
akiket nem érdekel az élet és a halál.
Berúgtatok már annyira, hogy GarageBanddel
Avicii-hangzású zenéket írtatok?
Én ezt csináltam.
Őrület, mennyi szabadidőm volt.
Még kickboxra is beiratkoztam.
De azonnal abba is hagytam.
Mert egy felnőtt férfi jól megvert.
Úgy éreztem, „Nem tűnik legálisnak.
Illegálisnak tűnik.”
Őrület.
Egy gyerekfogászaton dolgoztam.
Mit szólnátok hozzá, ha fogorvos lennék?
Vicceltem. Recepciós voltam, mint a normális emberek.
A recepción vaporizátorral betéptem, és néztem a fogászatra érkező gyerekeket.
Mintha egy természetfilmet néznél.
Tudtam, hogy nem leszek sokáig recepciós,
mert egy nap kaptam egy e-mailt „Faxkészülék” tárggyal.
Csak nagybetűvel.
Rákattintottam. „Mi lehet ez?”
Egyetlen mondat.
„Ki tett vajat a faxba?”
Elsunnyogtam,
de az előző munkaadóim tudják, hogy csak én
merek rákcombot enni professzionális környezetben.
Nem áll jól a szénám.
Előtte improvizációt tanítottam egy zsidó nyári táborban.
Elég vad.
Nem improvizálok, és nem vagyok zsidó.
Erre jó a kapcsolatépítés.
Apám is meleg, tudom, ez nem szokványos.
Csak mi vagyunk melegek a családban.
Olyan, mintha munkatársak lennénk.
Értitek?
Csak egy férfival jártam, és amikor megcsalt,
úgy tettem, mintha dühös lennék.
Azt mondtam, „Nagy bajban leszel, uram.”
A randizásban rossz vagyok,
mert a flörtölésben is, főleg chaten.
Mert tökre izgulok, ha tetszem annak, aki nekem tetszik.
Egyszer chateltünk egy lánnyal.
Azt írta, ki akar nyalni.
Mire én „Istenem, ez remek hír.
El kell mondanom a családomnak.”
Randizási tanácsokat sem tudok adni,
mert őrült vagyok.
Egyszer egy barátnőm azt mondta,
„A pasi, aki tetszik, nem válaszolt, de közben aktív az Instagramon.”
Mire én, „Ez őrület!
Megpróbáltad elérni az anyukáját?
Ő biztos tudja, hol van.
Írj rá Candy Crushen!”
Értitek?
Tudod, mi kínos, pedig nem kellene annak lennie?
Ha mélyeket lélegzel.
Volt már, hogy valaki rajtakapott, amikor épp mélyeket lélegeztél?
Főleg a kilégzés.
Olyan érzés, mintha a segglyukadba néztek volna.
Őrület.
Elég sokat iszom is,
de nem egészségtelen, hanem vidám módon.
Például egyedül.
Ez elég vad, mert van egy kutyám.
Részegen nem tudom sétáltatni. Túl sok lenne.
Lóbálom a kakiját, mint egy táskát.
Ráugat emberekre.
Én is kiabálok velük. „Baszki, kire vagyunk mérgesek?”
Köszönöm, Asha Ward vagyok.
Még egy nagy tapsot Asha Wardnak!
Izgatottan szólítom színpadra a következő előadót.
Nagy tapsot kérek DeAnne Smithnek!
Ne kerülgessük a meleg kását!
Szerintem fura, hogy az oroszok ennyire melegellenesek.
Végül is ők találták ki azt a koncepciót,
hogy egy nő
benne van egy nőben,
aki benne van egy nőben,
aki benne van…
Tudtam, hogy érteni fogjátok. Még mutogatnom sem kellett. Ügyes!
Oké. Elmondtam az első poént.
Ez jó. Jól alakulnak a dolgok.
Szorongással küzdök, emberek. Mindig ez van.
Ebben a pillanatban is. De már…
De már mondani se akarom, mert olyan negatív.
Jöjjön a rebranding! Nem mondom, hogy „küzdök”.
Ha hasonló problémád van, tedd, amit én!
Mostantól nem mondom, hogy „szorongással küzdök”.
Azt mondom, „Az elmémben
képzeletbeli veszélyek cikáznak.”
Ez erőteljes, varázslatos, titokzatos.
Bármit csinálok, magasra teszem a mércét.
Most például úgy érzem,
felőröl a felelősség, hogy mikrofonba beszélhetek
a történelemnek ebben a pillanatában.
Ha most nem szólítok fel mindenkit a globális forradalomra,
az egy kicsit önző, értitek, mire gondolok?
Igen.
Jó, egy hajóban evezünk.
Remélem, ugyanazt értjük alatta.
Miről beszéljek? Beszéljek cicikről?
Nemrég volt felső műtétem.
Igen!
Igen, köszönöm!
Ha nem tudnátok, ez azt jelenti,
hogy voltak cickóim, de saját hibájukon kívül
menniük kellett.
Az emberek tapsolnak ennek,
pedig semmi jót nem tettem a közösségért.
Nagyon önző dolgot tettem.
Ebben a teremben most
kevesebb van
két csúcs dudával.
Ezt tettem a közösséggel, emberek.
Minden örömre szükség van ebben a világban,
és én elcsakliztam a közösségtől.
És miért?
Nem akarok átváltozni.
Ennyi.
Ez a végső formám.
Ez a fura kis fickó.
Igen. Rendben.
Ne…
Csillapodjatok, leszbikusok, én…
A genderidentitásom a „fura kis fickó”. Ezt tiszteletben kell tartanotok!
2005 óta akaratom ellenére semlegesnemű névmással illetnek.
Ez engem nem annyira érdekel.
Próbálom viccesen felfogni, de nem mindenki ilyen.
Találkoztam valakivel. Azt mondta, „Szia, Jess vagyok. Nőként identifikálok.”
Nagyon őszinte.
Mire én,
„DeAnne. Fura kis fickóként identifikálok.”
Láttam, hogy Jess lefagy.
Azt mondta, „Fura kis fickó, oké. Megjegyzem, és tiszteletben tartom.”
Nem kell.
Nem kell tiszteletben tartanunk a névmástisztelők összes dolgát.
Hoztam pár vad döntést.
A felső műtétnél úgy döntöttem, ne legyen mellbimbóm.
Tudtátok, hogy lehet ilyet?
Mellbimbótlanul állok előttetek.
Szóval a műtét során leveszik a mellbimbót.
Levették. Ott vannak.
Aztán át akarják alakítani „férfi mellbimbóvá”.
Nem is tudom, mi az.
Jobb fizetést kap?
Mi az…
Mi…
A férfi mellbimbó az, aki dominálja a beszélgetést?
Vagy?
Férfi mellbimbó. Nekem nem kell.
Ez nem az az energia.
Azt akarom, hogy a genderemmel kapcsolatban nagyjából azt érezzétek,
mint amikor ránéztek a „cukkini” szóra leírva.
Ez legyen a reakció…
„Tényleg?
De azért elég klassz. Van benne C és két K is.
Ez nem túl gyakori.
Talán olasz.” Én…
Kérnék egy szívességet.
Tegyétek meg nekem!
Mindenki gondoljon a saját mellbimbójára!
Gondoljatok a mellbimbótokra! Persze nem ismerem az életeteket.
Talán épp a mellbimbótokat felejteni jöttetek el ma este,
de most mégis gondoljatok a mellbimbótokra!
Furán néznek ki, ugye? Furán néznek ki.
Furán néznek ki. Fura a kinézetük. Furán néznek ki.
És semmi szükségetek mellbimbóra, srácok.
Bizony semmi.
A mellbimbóipari vállalatok hitetik el az ellenkezőjét.
Nincs szükségetek…
Szeretek erről beszélni,
mert remélem, hogy talán egy kis erőt adok,
és felhívom a figyelmet, hogy a tested a tiéd.
Egy ekkora teremben biztos van valaki,
aki új frizurán vagy tetováláson gondolkodik.
Azt mondom,
vágjatok bele, kibaszott puncik!
Nekem nincs mellbimbóm. Értitek?
Értitek, hogy zéró mellbimbóm van?
Nulla mellbimbó.
Ha leveszem az ingemet,
olyan, mintha egy másik, hússzínű ing lenne alatta.
Szóval fura. Fura.
Egyértelmű, hogy valami nem stimmel, de nem jössz rá, mi.
Azt kérdeznétek, „Leborotváltad a szemöldöködet?”
Ilyen az energiája.
Nem fogjátok észrevenni, ha fázom.
Esetleg…
Nyitva hagytam a lehetőséget. Később még tetováltathatok.
Ha vizuálisan kell, tetováltathatok.
De a legjobb ötletem most
egy QR-kód.
Beolvasom, és elküldöm a régi mellbimbóm NFT-jéhez.
Jó buli?
És csak forog testetlenül.
Hihetetlen kép, képzeljétek csak el!
Mielőtt elmegyek, még elmondanám,
ha nem hisztek nekem, ami a csúcs dudákat illeti,
fotóval tudom bizonyítani.
És e-mailt is írhattok
a csuuucsduda@gmail.com címre.
A „csúcs” három U-val van, halál komolyan.
Köszönöm.
DeAnne Smith!
Igen!
Abszolút!
Csúcs duda volt.
Hiányzik.
Én személy szerint nagyon örülök, hogy manapság sok szó esik a genderről.
Örülök, hogy sokkal többféleképp identifikálhatunk,
mert régebben kicsit klausztrofóbiás érzés volt.
Még mindig nem tudom, hogy én…
Még nem választottam csapatot.
Persze „genderfluid”, de…
De…
Ez…
Egyéni dolog.
A „nem-bináris” elméletben működik,
de a „nem-bináris” kifejezéssel bajom van.
Hogy annak segítségével határozd meg magad, ami nem vagy…
az a bináris gondolkodás alapköve.
És…
Ha kitalálnék magamnak gendert, gender-meglepett lennék.
Nem számít, milyen névmással illetnek. Mindennap megkapom a teljes készletet.
Nőnemű, hímnemű, semlegesnemű, mindennap.
Tudjátok? És…
Egyik sem sértő, de mind meglepő.
A semlegesnemű névmás…
„Oké, végül is kipróbálhatom.”
Egy idegennel folytatott interakció nekem olyan, mintha most értesülnék a nememről.
Nem kötődöm a szerveimhez.
És ez nemcsak
a nemi szervekre vonatkozik.
Minden szervemre.
Kivették a mandulámat, és…
Nem érdekel. Nem. Azóta eszembe se jutott.
Kivették a vakbelemet.
Az epehólyagomat, kit érdekel!
Ha holnap azt mondanák, ki kell venni a méhemet,
kit érdekel! Dobd a kupacra!
De a sörnyitóhoz ragaszkodom, mert…
Mert…
több szempontból hasznos. Én…
Imádom, hogy hirtelen ennyi férfi kezdett el aggódni
a női sport miatt.
Ez… új.
Ez tényleg új.
Például amiatt, hogy férfiak átváltoznak nővé,
hogy dominálhassák a női sportokat.
Hogy megszerezzék azt a sok előnyt, ami a női sporttal jár.
Azt a sok előnyt!
A sok előnyt, például…
A nők sok előnyhöz jutnak a női…
Puszit kapnak meg minden. Ki…
Ki ne akarna puszit? Például Jenni Hermoso. Hálátlan.
Szerintem elég álságos,
mert 2012-ben
egy ló
lett Ausztráliában az Év Női Sportolója.
Egy kibaszott ló!
A kromoszómák nem számítanak, a ribinek négy lába van…
és még ló is!
Nagy örömmel szólítom színpadra következő vendégünket.
Az oregoni Portlandből érkezik
Mx. Dahlia Belle!
Köszönöm.
Nagyon köszönöm.
Olyan kedvesek vagytok.
Rögtön bocsánatkéréssel kezdem,
mert tudom, hogy ma este nagyon kevés időnk lesz,
de szerződéses kötelezettségem elmondani, hogy tisztában vagyok
a különbséggel köztem és egy nem-transznemű nő között.
Nagyon ügyelek, hogy mindig a „nem-transznemű” kifejezést használjam,
mert tájékoztattak, hogy a „ciszgender” szó becsmérlő…
olyanok szerint, akik nem tudják, mi a becsmérlés.
Életem során sok olyan névvel illettek,
amikért nem lelkesedtem túlzottan.
De ezek közül csak pár minősíthető becsmérlésnek.
Az iskolában a gyerekek seggkalóznak hívtak.
És ez tulajdonképpen cuki. Nem haragszom érte, tényleg nem.
Bár bevallom, személy szerint jobban szeretem
a „popóbanditát” és a „kuffertolvajt”,
de nem lehet mindenki nagy író, igaz?
Mindazonáltal…
Ha egy nap nigger, transzi buzeránsok provokáció nélkül
téglát dobnak valakire, azt kiabálva „ciszgender”,
akkor a szó becsmérlő lesz.
De addig a napig
egyesek ribi módra nyafiznak egy melléknév miatt.
Rendben lesz, oké lesz.
Honnan tudom, hogy oké lesz?
Onnan, hogy honnan tudjuk, hogy valaki nem transznemű? Honnan?
A transzneműek nem vizsgálják be mindenkinek a nemi szervét.
Ez szigorúan a heterók szórakozása.
Minket nem érdekel.
Mindazonáltal tudom, milyen fontos,
és tudnotok kell, hogy ezt tudom,
hogy ha több száz év múlva,
feltéve, hogy nem haltunk ki,
valaki megmagyarázhatatlan okból kiásná a maradványaimat,
képes legyen megállapítani, hogy férfinak születtem,
és nőként éltem,
mert így működik a régészet.
Az is igaz,
hogy halott leszek.
A diszfóriát okozó misgendering már nem igazán fog számítani.
De azt talán nem tudjátok,
hogy hamvasztást akarok, szóval végképp nem számít az egész.
Igaz történet.
De addig is, itt és most, a jelenben,
azt akarom, hogy tudjátok, hogy tudom,
hogy soha nem fogok ovulálni és menstruálni,
soha nem leszek terhes, és soha nem fogok szülni.
Csak vaginát kapok a vele járó akadályok és kellemetlenségek nélkül.
Nekem ez így oké. Tök oké.
Nem akarok extra munkát. Lógós fajta vagyok.
De vannak, akik tényleg azt hiszik, hogy el akarom lopni tőlük
a nőiség teljes koncepcióját,
pedig valójában csak a nőiség bizonyos aspektusait akarom
átvállalni tőletek.
Pont azokat, amiket szerintem rohadtul nem is akartok.
Tudjátok, infantilizálás, tárgyiasítás, dehumanizálás,
kínos ajánlat olyan pasitól, aki nem a típusod,
de rég nem szexeltél,
és minden eshetőségre bugyi nélkül indultál el otthonról.
Egy megfelelő férfi, beleegyezéssel, simán levehet a lábadról,
és bevihet az egyszemélyes, gendersemleges mosdóba
a kedvenc reggelizőhelyeden,
ahol két adag ketamin és egy poppers után
szenvedélyesen, romantikusan szeretkeztek a mosdónak dőlve vagy a mosdón.
Mind csináltuk.
Mind csináltuk, de ti már nem akarjátok, én viszont igen. És ez…
Ez az alapvető különbség köztünk.
Az eredeti, gyári vagina nyilvánvalóan az élet isteni kapuja.
Nélküle nem létezne a fajunk.
Ezt nem fogom elvenni tőletek,
mert nem akarom.
Ráadásul
az utángyártott vagina sok mindenre képes,
amire az eredeti, gyári vagina nem,
például lerombolni a nyugati civilizáció jelenlegi szerkezetét.
Erre csak az én puncim képes!
Csak az enyém.
Csak az én puncim
képes megölni a kis Jézuskát, mielőtt még esélye lenne
apokaliptikus halálkultuszával tönkretenni a világot.
Ilyen a csodapunci.
Szerintem ez a jó punci definíciója.
Persze tudom, hogy ez a poén egyes keresztényeknek sértő lehet,
és nagyon fontos, hogy tudjátok,
hogy nem érdekel.
Persze engem is tájékoztattak,
hogy társadalmilag elfogadhatatlan
egy férfi péniszének formáján és/vagy méretén viccelődni,
és ezt nekem nehéz benyelni, mert…
Ha szexuálisan megismertél egy vagy két farkat…
Ha kettőt, akkor nem feltétlenül egyszerre.
Nem vadulhat mindenki.
De ha megismertél már egy-két farkat,
akkor időnként találkoztál olyan kedves, gondoskodó, együttérző férfival,
akinek a farka szemétre való.
Mármint az ágyban. Más helyzetben a péniszek egyenlőek.
De ha az ágyban egy farok…
Vacak, rossz, nem jó.
Attól még jó ember az illető.
Akár feleségül is mehetsz hozzá.
Másrészt, ha elég farkat ismertél már meg,
akkor időnként találkoztál tökéletes farkú férfival.
Legendás farok.
A farok, amiről anyukád mesélt.
A farok, amiért majdnem elhagyta apukádat.
Ne aggódjatok, később kis csoportokban
feldolgozzuk ezt az információt.
De addig is sajnálattal kell közölnöm,
hogy a tökéletes péniszű, élvezetes példányok
nagyon gyakran óriási seggfejek.
Ezzel eljutottunk ahhoz a ponthoz, hogy mi az alapvető különbség
a transznemű és a nem-transznemű férfiak között.
Ha találkozol egy kedves, gondoskodó, együttérző transznemű férfival,
elvisz a boltba, és megveszi az általad választott farkat.
Mint kiderült, erre vágytam.
Mindig is erre vágytam. Ki gondolta volna?
Ki gondolta volna?
Mióta Ádám úgy manipulálta Évát, hogy az vállalja a felelősséget…
a hozzám hasonló nők térden állva
kérik Istent, adjon érzelmileg elérhető, anyagilag stabil férfit,
akinek moduláris nemi szerve van.
Elfoglalt nő vagyok. Nagyon elfoglalt.
Nincs mindig időm 30,48 centiméterre.
És igen, így van.
Amerikaiként időt szakítottam rá, hogy átváltsam a metrikus rendszerbe.
Egy faszos poén kedvéért.
Az otthoni nézőknek üzenem, 12 hüvelyk.
Az a lényeg, hogy nincs rá mindig időm. Tényleg nincs.
Nem tudom, ti hogy élitek az életeteket,
de nekem az egyik kedvenc tevékenységem
tettetni, hogy majd' megfulladok egy faroktól.
A legkevésbé kedvenc tevékenységem pedig
megfulladni egy faroktól.
Szeretnék segíteni mindenkinek, akinek pénisszel rendelkező partnere van,
hogy ma éjjel magasabb szintre vihessétek a kapcsolatotokat.
Elmondom, mit kell tenned. A show után
nézz a partnered szemébe…
és mondd azt,
„Nigga…”
Előre szólok, hogy ha se te, se a partnered nem fekete,
akkor ez a rész nagyon kínos lesz.
Mégis szóról szóra követned kell az utasításaimat. Szóval…
A partnered szemébe nézel.
Azt mondod, „Nigga,
kicsi a farkad.”
Ha a partnered duzzog és megsértődik,
mint egy kis ribi,
akkor sajnálattal közlöm, kis farkú niggád van.
Talán a „cisznemű”-n is megsértődne.
Ha viszont a partnered megvonja a vállát, és nem sértődik meg,
akkor a partnered nagy farkú,
legalábbis lélekben.
Imádlak titeket, jó éjszakát!
Mx. Dahlia Belle!
Folyton tanulunk.
Amikor összehoztuk ezt az estét,
nagyon fontos volt,
hogy nagyon sokféle előadó álljon színpadra.
Nemcsak gender, hanem földrajz, stílus és tapasztalatok szempontjából is.
Meg akartam ragadni az alkalmat, hogy lehetőséget adjak egy új előadónak,
mert ha genderqueer vagy a standup világában,
a színpadi idő nem mindig garantált.
Hihetetlenül nagy örömmel szólítom színpadra
a következő előadót.
Kaphatnánk egy nagy tapsot?
Kérem, üdvözöljétek a színpadon a csodálatos, egyedülálló
Krishna Isthát!
Istenem! Sziasztok.
Úgy örülök, hogy itt lehetek.
Ez egy hatalmas lehetőség,
szóval ha elcseszem,
ha nem találtok viccesnek, nem nevettek… Semmi baj, ne aggódjatok!
A megaláztatás a személyes mániám, szóval mindenki csak nyer rajta.
A múltban transzneműként
azt mondták volna rám, női testbe zárt férfi vagyok.
Ezzel soha nem tudtam azonosulni. De ha belegondoltok,
egyszer mindenki egy női testbe volt zárva.
Igazából nem mindenki nő, aki szül.
Ez egy teszt volt, mind megbuktatok!
Nagyot csalódtam bennetek.
Tíz éve vagyok tesztoszteronon.
A tesztoszteron egyik mellékhatása
a hirtelen késztetés, hogy kipróbáld a standupot.
Az önbizalom, amit az ad, hogy férfiként jársz a világban,
egyenesen arányos a standuphoz szükséges önbizalommal.
Talán ezért hiszi annyi középszerű, fehér férfi, hogy képes rá.
Amikor belevágtam, valaki azt mondta,
nagyon fontos, hogy rögtön egyértelműen definiáljam magam,
hogy a közönség nyitott legyen a mondandómra.
Úgy tűnik, ez elvonja a figyelmet a „komédiáról”.
De elég nehéz definiálni magadat,
ha indiai-amerikai-ausztrál vagy, és Nagy-Britanniában élsz
transzmaszkulin, nem-bináris, biszexuális, poliamor, diszlexiás előadóművészként.
A legnehezebben érthető az előadó-művészet.
Azt nem tudom elmagyarázni öt perc alatt, de megpróbálom.
Remélem, kudarcot vallok. Megaláztatás…
Az előadó-művészet egyazon spektrum része, mint a standup vagy a szexmunka.
A standup és az előadó-művészet ugyanaz, egyetlen apróság kivételével.
A standup célja, hogy a közönség nevessen.
Az előadó-művészet célja,
hogy a közönség soha többé ne nevessen.
A szexmunka és az előadó-művészet is hasonló.
A tárgyak behelyezése ipari szabvány.
Valaki mindig meztelen.
És valaki mindig arra gondol, „Mikor lesz vége?”
Apropó, „mikor lesz vége”,
kapcsolatban vagyok.
Nem, nagyon jó, nagyon jó.
Ő is transz, a neve Joseph.
Szóval József, de egyben Mária is.
Új-zélandi, ami tök cuki.
De a szleng, amit használ, kicsit zavaros.
Például azt mondja, „Igen, nem.”
Megkérdezem, „Kérsz teát?”
Mire ő, „Igen, nem.
Nem, igen. Nem.”
Bocs, most mi van? Igen vagy nem?
Összezavar, mint az indiai bólintás.
Döntsd már el!
Mondja a nem-bináris, biszexuális, poliamor, mérleg, szabadúszó kreatív.
Amikor anya és a barátom először találkoztak, nem jöttek ki jól.
Elmentünk reggelizni, és nem volt köztük szemkontaktus.
Csak az én közvetítésemmel beszéltek egymással.
„Krishna, a barátod kér vizet?”
„Krishna, a barátod kér még vizet?”
„A barátom? Hányszor mondjam még el?
Ő az anyám.”
Megalázó volt.
Egyszer mégis szóltak egymáshoz,
amikor anya megkérdezte,
„Félsz tőlem?”
Mire ő: „Igen, nem.
Nem. Félnem kellene?”
Mire anya…
De a történet nagyon aranyos, mert most a legjobb barátok.
Imádnivaló.
Anya tanítja malajálamul, az anyanyelvemen.
Valamelyik nap azt mondta nekem…
Ami azt jelenti…
Az egyetlen malajálam érti!
Szóval azt jelenti,
„Én buta, hol kaja, ribanc?”
Csodásak voltatok. Krishna Istha vagyok, köszönöm.
Krishna Istha!
Különleges este volt, nem?
Ez az! Van még egy fellépőnk.
A színpadra érkezik maga az erő és az önbizalom.
Aki nem csak gender-nonkonform, de műfaj-nonkonform is.
Aki minden határt a végletekig feszít.
Köszöntsétek nagy tapssal,
a legnagyobb tapssal! Színpadon…
az egyetlen, megismételhetetlen Alok!
Sziasztok.
Alok vagyok.
A preferált névmásaim „he-he, ha-ha”.
A legjobb barátaim között vannak,
akik ciszgenderként és heteroszexuálisként identifikálnak.
Tudom, kicsit sok, amin most keresztülmentek.
Ezért a napüdvözlet során minden reggel
tizenöt másodperces légzőgyakorlattal emlékeztetem magam, milyen nehéz lehet
a heteroszexuálisoknak fejben tartani a névmásainkat.
Ne nevessetek!
Ez a heteró közösség egyik legnagyobb problémája.
Mármint a férfiak és nők közösségének, ha így jobb.
Azzal akartam kezdeni,
hogy megszólítom a közönségben ülő transzfób férfiakat.
Látlak titeket, és érhető, ha kényelmetlenül érzitek magatokat.
Dilemma elé állítottalak, ugye?
Aki véletlenül azon kapja magát, hogy nevet az egyik poénomon,
az hivatalosan is támogatja a transzgender agendát.
Aki pedig nem nevet,
az megerősítő visszajelzést ad a genderemre.
Mert a nők nem viccesek, igaz?
Nem találsz viccesnek? Köszönöm szépen.
Nagyon kedves tőled. Igazán figyelmes.
Érzem, hogy elfogadsz.
Nevess, vagy csak kuncogj,
és automatikusan aktiválódni fog
egy szivárványos szűrő minden profilképeden.
A férfiasság már nem a régi.
A transzgender agenda túl messzire ment.
Ezért az én államomban, Texasban…
Talán hallottatok róla.
…könyveket tiltanak be.
Egy konzervatív képviselő összeállított egy listát 850 könyvvel,
amiket szerinte nem helyes a texasi állami iskolákban tanítani.
Köztük az én könyvemet, a Beyond the Gender Binary-t.
Nem volt más választásom, végigolvastam a listát.
És döbbenten láttam,
hogy Marie Kondótól…
a Tiszta öröm
nincs a listán.
Én csak a gendernormáktól próbálok szabadulni.
Ő azt akarja, hogy mindentől megszabaduljunk!
Ez az általunk ismert civilizáció összeomlása!
Minél többet olvasok a neten a nem-heteró agendáról,
annál jobban aggaszt,
mennyire biztosak a heterók abban,
hogy a nem-heterók bármire képesek.
„Természeti katasztrófákat okoznak.”
„Egy egész nemzedéket indoktrinálnak.”
Csajszi, ez rengeteg munka
és szervezés, oké?
A közösségünk megszűnik, ha posztolni kell egy csoportképet.
Vitatkozunk, mert mindenki azt a fotót akarja, amin ő a legjobban néz ki.
Ugye?
Hogy dolgoznánk ki közös támadási tervet?
Ha közös agendát akarnánk,
ahhoz kapcsolatban kellene lennünk egymással,
ami manapság lehetetlennek tűnik.
A nem-heterók egyik legnagyobb problémáját az olvasatlan e-mailek jelentik.
A postaládánkban lévő e-mailek számát
gendersemleges farokméret-versenyre használjuk,
hogy összevessük, ki mennyire depis.
Tegyük fel, hogy meetinget szervezünk a nem-heteró agenda megvitatására.
Senki se érkezne egyszerre,
mert az időt elnyomó, társadalmi konstrukciónak tartjuk.
Nemrég az egyik legrosszabb transzellenes intézkedés célpontjává váltam.
Súlykorlátozás a reptéren.
Huszonhárom kiló?
Vicceltek velem?
Egy alfahím kitalálta ezt az önkényes számot,
és kénytelenek vagyunk beszélni róla.
Ideje a testpozitív mozgalmat összehozni
a poggyászmozgalommal.
Több vagyunk, mint egy szám!
Sok egyéb kritériumot is figyelembe vehetnénk.
Például ki mennyire cuki ruhákat pakolt be,
vagy hogy sikerült mindent beszuszakolnod a bőröndbe,
ami nem egyszerű, ezért önmagában diadal.
Szóval megérkezem a reptérre.
„Elnézést, uram.
A poggyásza túlsúlyos.”
Először is,
hagyján, hogy az érzelmi poggyászomat nem számolja,
de lát engem egyáltalán?
Mert lehet, hogy transz vagyok, de még fontosabb, hogy vizes jegy.
Ami azt jelenti, hogy az idegenekkel való interakciót
lehetőségként élem meg az érzelmeim feldolgozására.
„Poggyászfelvétel”. Érzelmi poggyász, ugye?
Szóval mégis mi mást csinálnánk, hölgyem?
Hol máshol adjam ki magamból a fájdalmat, hogy élnem kell?
A terapeutám biztat, mondjam el a saját igazamat. Elmondom.
Egész héten e-mailekkel izgattak.
Ignoráltam őket.
„Csak 48 óra a poggyászfelvételig.”
„Csak 12 óra a poggyászfelvételig.”
A transzgengeder agenda gyűlésén ülve izgatottan arra gondolok,
„Végre valaki az én érzéseimmel is foglalkozni fog?”
Erre idejövök, és kiderül, hogy a JetBlue feleslegesen ajzott fel?
Viccel velem?
Amikor mindenki más felszáll a gépre,
mi, transzneműek a reptér padlóján
gyakoroljuk a szent, transzgender rituálét,
az újrapakolást.
Próbáljuk átváltoztatni a 78 kilós csomagot
22,473628 kilóra,
oly módon, hogy körülbelül 17 outfitet viselünk
a gépen,
mert nem adjuk fel a ragyogó megjelenést,
hiába kriminalizálják a bőröndbe pakolt sok ruhát. Ez a transzgender agenda.
Alok!
Ezzel a mai este véget ért, Allie-pajtik.
Jól éreztétek magatokat?
Köszönjük meg ma esti előadóinknak!
Jes Tom, Chloe Petts, Asha Ward, Krishna Istha,
Mx. Dahlia Belle, DeAnne Smith
és Alok!
A feliratot fordította: Klein Szilvia