Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ГЛАДИАТОР II
…те поздравяват.
16 ГОДИНИ СЛЕД СМЪРТТА НА МАРК АВРЕЛИЙ
НЕГОВАТА "МЕЧТА, НАРЕЧЕНА РИМ" Е ЗАБРАВЕНА.
ПОД ТИРАНИЯТА НА ИМПЕРАТОРИТЕ БЛИЗНАЦИ ГЕТА И КАРАКАЛА
ПОКВАРАТА ПРОЦЪФТЯВА.
БЕЗМИЛОСТНАТА ИМ СВИРЕПОСТ ПЪЛЗИ КАТО ПРОКАЗА ИЗ ЦЯЛАТА ИМПЕРИЯ.
ПАДАНЕТО НА ВЕЛИКИЯ ГРАД Е НЕИЗБЕЖНО.
ОСТАВАТ САМО НАДЕЖДИТЕ НА ОНЕЗИ, КОИТО ОЩЕ ДРЪЗВАТ ДА МЕЧТАЯТ…
Бъди нежен, Хано.
Призоваваме ви на помощ с вашите славни имена.
Разгромете римляните.
НУМИДИЯ, 200 Г. СЛ. ХР.
Унищожете техните кораби, военни машини и войска.
Ние ще надделеем.
Озалсцес.
Аришат.
Хано.
Днес не остави пожертвувание.
Предпочитам да пожертвам римлянин.
Където си ти,
там съм и аз.
А където си ти,
там съм и аз навеки,
съпруго моя.
Вятърът е силен, свийте платна и на греблата.
Свий платна и на греблата!
На греблата!
Те нямат своя земя, само заграбена.
След себе си оставят разруха, която наричат мир.
Това е последният свободен град в Африка Нова.
Днес ще влезем в битка.
Молете се вашият бог да е с вас. Ако ли не, не е никакъв бог.
Няма от какво да се боим.
Там, където е смъртта, нас ни няма.
Там, където сме ние,
смъртта я няма.
Стойте заедно и слушайте заповедите ми.
Очите горе и нащрек.
Огън!
Оръдията готови!
Отново!
Отдясно горим!
Във формация!
Тегли!
Стрелци, готови.
Пусни!
Зареди!
Изтегли!
Пусни!
Стрелци!
Огън!
Вдигнете кулата! - Вдигни кулата!
Гребете назад! - Греби назад!
Дай още.
Спуснете моста!
Мостът заяде!
Генерале!
Пусни!
Стрелци…
Натам!
Убийте я!
Аришат!
Аришат.
Аришат!
Ще те чакам.
Претърсете телата! Приберете всичко!
Покорявам този град
в прослава на Рим.
Vae victis.
Тежко на победените.
Следващият!
Надолу! - Слизай долу!
Какво са ти причинили?
Вдигни я. Леко. Дръж така.
Аришат?
Съжалявам, синко.
Не ми остава много.
Тази галера ни отнася към нещо, което няма да издържа.
Готов съм да бъда отведен другаде.
Остани още малко.
Помня, когато те доведоха при нас.
Самотно момче от пустинята, простодушно,
уплашено.
Ти попиваше всичко, на което те учехме.
Откри любовта на Аришат.
Душата ти беше пълна.
Когато умра,
предците ми ще ме посрещнат на онзи свят.
Теб кой ще посрещне?
Хано,
аз си отивам.
Не ги оставяй да те променят.
Виждали ли сте това момче?
Лельо! Лельо!
Тръгвай сам, Хано.
Не се оставяй да те намерят.
Върви.
ОСТИЯ, ПРИСТАНИЩЕ НА РИМ
Акакий! Акакий!
Император Гета.
Император Каракала.
Генерал Акакий.
Превзех Нумидия във ваше име
и нека владичеството ви засенчи всеки император преди вас.
Увенчай го с лаври, братко.
Акакий! Акакий!
В чест на завоеванието ти
в Колизея ще се проведат игри.
Не са нужни игри в моя чест.
Да служа на сената и римския народ,
е достатъчна чест за мен.
Твърде скромен си, Акакий.
Не подобава на прославен генерал като теб.
Славата е ваша, не моя.
Моля само за малък отдих от войната, който да прекарам с жена си.
Жена ти.
Знаеш с какви привилегии я удостоихме.
Къде е тя, та пренебрегва такъв повод?
Тепърва предстоят победи.
Персия.
Индия.
И двете трябва да се завладеят.
Рим има да изхранва
много поданици.
Да ядат война.
Твоят триумф ще бъде ознаменуван
като принос към величието на римския народ.
АНТИУМ, ПОКРАЙНИНИТЕ НА РИМ
Проклети да сте!
Измет!
Макрин от Тисдрус,
господар на гладиатори!
Стой до мен.
Магистрати и градски съветници,
почитаеми гости,
граждани на Антиум.
Вижте каква е участта
на покорените римски врагове:
нумидийските варвари
и техния главатар
Югурта!
Ловят ни като животни!
Този е интересен.
Купувам го.
Стой! Кой е там?
Генерале.
Господарке моя.
Слава на боговете, че те върнаха невредим.
Слави армията, тя ме опази.
Нека те нагостя.
Тръгвайте.
До стената.
Арената е свещен храм.
За най-храбрите измежду вас пътят към славата минава през арената.
Арената превръща роба в гладиатор и прави гладиатора свободен.
Червив си.
Този го знам, яде маймуни.
Сядайте и яжте.
Ти.
Хано, стани.
Кой е родният ти език? Говоря ги всичките.
Не можеш или отказваш да отговориш?
Добре.
Насилието е универсалният език.
Виго, заеми се.
Надви маймуна, да видим дали ще надвие човек.
Достатъчно!
Много добре.
Окъпи го
и ми го доведи.
Силна челюст.
Добри мишци.
По-поносим мирис.
Имаш бъдеще.
Това е изкуство -
подборът на гладиатори.
Някои избират зрелищните.
Други избират грубата сила.
Аз избирам яростта.
Тълпата обича кръв, както и онези, които обичат кръв.
А при теб, приятелю,
яростта се лее
като мляко
от гръдта на блудница.
От теб ще стане добър боец.
Не за теб.
Прав си, не се биеш за мен.
Аз те пращам на ринга, ти избираш боя или смъртта.
Но чия глава да ти дам,
за да умилостивя този гняв?
На цялата римска армия.
Твърде много е.
И генералът стига.
Генералът?
Генерал Акакий ли?
Използвай яростта си в моя изгода
и ще получиш главата му, готова за твоя меч.
Служиш ли ми, ще ти служа и аз.
Откажеш ли,
ще умреш.
По-добре да беше ме оставил, отколкото да се биеш за тях.
Направих своя избор.
И си нося последствията.
Но търпението ми с онези двамата се изчерпва.
Лета?
Върви, за днес приключихме.
Да слушам жените да оплакват мъртвите си на онзи бряг в Нумидия…
Луцила.
Стига вече.
Няма да пожертвам
още едно поколение млади мъже заради суетата им.
Поведа ли нова битка, тя ще е за детронирането им.
Кога пристигат войските ти?
След десет дни акостират в Остия.
Колко от тях са верни само на теб?
Всичките.
Императорите нямат подкрепата на народа.
Народът се изтощи от безумията и тиранията.
Що за мечта е Рим, щом народът му не е свободен?
Пирувайте
до прекомерност!
Благодаря.
Пийте, моля.
Извинете ме. Макрин!
Очаквах провинциите да ти отеснеят.
Тук съм само за игрите. - Няма да останеш разочарован.
Рим разполага с всички игри, които мъже като теб обичат.
Мъже като нас, Тракс.
Знам, че в Рим не става нищо, без да си го изпробвал пръв.
Защо съм тук?
Скоро ще разбереш.
Какво чуваме, възнамерявал си да се явиш на изборите за сенат?
Аз ли? Не.
Не умея да боравя дори със сметало, но разбрах,
че било обичай гостите ти да правят залози за това.
Каква сума би отделил?
Хиляда златни денария?
Две хиляди.
Две?
Денарии.
Отдръпнете се!
Императори мои.
Благородници, дами, господа и сенатори.
За ваше развлечение -
изкуството на боя!
Нека ви представя варварина
срещу един от моите, здравеняка Вичек!
Твой ли е гладиаторът? - Да.
Три рунда ръкопашен бой.
С мечове!
Искаме мечове и бой до смърт.
Без милост - предлагана или предоставена.
Започвайте!
Братко,
да не се избиваме за тяхно развлечение.
Забележително!
Тракс, той изглеждаше скъп.
Поздравления. - Благодаря.
Забележително.
Откъде си?
Говори.
Казах, говори.
От колониите е, Ваше Величество, разбира само родния си език.
На ада портите отворени са нощ и ден,
надолу падането гладко е и пътят - необременен.
Ала
от ада пътя да изминеш ти назад
и ведрото небе да те обгърне с благодат,
в това задача ти се дава и тежкото усилие - заключава.
Вергилий, Ваше Величество.
Поезия!
Много находчиво, Макрин. - Благодаря.
Бях се отегчил, а ти ме изненада.
Желанието ми е само да ви радвам.
Възрадвани сме, да.
Възрадвани сме.
Всички очакваме с нетърпение твоя поет
на арената.
Аз също, Ваши Величества.
Благодаря.
Виго?
Ела с мен.
Днес се би добре, но извади и късмет.
Строфите, които рецитира.
Знам, че не си ги научил в Африка.
Добрият стих стига надалеч.
Кой те е учил на поезия?
Един пленен римски командир.
Бях му стража и той ни разказваше истории.
Какво стана с него? - Изядохме го.
Нали сме варвари. - Нали сте варвари.
Къде си роден?
Нима миналото ми е от значение, щом бъдещето ми е да умра на арената?
Каква полза имам от римски пари?
Гладиаторът
може да се откупи
и да бъде свободен.
Мечтата, наречена Рим.
"Робът не мечтае за свобода, а за свой собствен роб."
Цицерон.
На това ли си научен, Макрин?
Какво си вършил за римски пари?
Обеща ми глава.
Заслужи си парите и ще имаш всяка глава.
Татко,
напътствай ни и бди над нас.
Сенатори.
Господарке моя.
Иска ми се да се срещахме в по-добри времена.
Ще настъпят по-добри времена.
Защо сме тук?
За да си върнем града.
И да върнем Рим
на мястото му.
Вълнуващо начинание.
Кога? - В последния ден от игрите.
Армията ми чака знак от мен в Остия.
Пет хиляди предани на мен войници
ще влязат в Рим и в Колизея
и ще задържат императорите за престъпления срещу сената
и срещу народа им.
Този план е амбициозен и опасен.
Рим ще е ваш да го ръководите…
Марк Аврелий говори за връщане на властта на сената,
но това бе преди едно поколение и много неща се промениха.
Народът не е имал надежда
от много години.
Но с времето
и с напътствия…
Луцила, ти си дъщеря на Марк Аврелий.
Бях му предан.
На теб също.
Сенатор Тракс?
Политиката следва властта, господарке.
Върнете си онова, което ви принадлежи,
и сенатът ще ви подкрепи.
Благодаря.
РИМСКАТА ПОРТА
Храна!
Разказваха ми за това място,
но не споменаха за вонята.
Сигурно е от Хано.
Ще трябва да ме изтърпите.
Онова там вълк ли е?
Онези близнаци били изхвърлени на хълмовете
и оставени да умрат.
Вълчицата ги намерила и ги откърмила.
Затова животинското е в кръвта им.
Откъде познаваш това място?
Познавам хаоса, който сееха.
Градът заразява всичко, до което се докосне.
Не допусках, че е толкова голям. - Не се заблуждавай.
Този град е болен.
Храна! Храна!
Варварска измет!
Помогнете ми, моля ви!
Тракс.
Относно облога ни.
Варваринът.
Винаги плащам дълговете си.
Възможно е късметът да ти се усмихне.
Какво ще кажеш да удвоим залога?
Прясна мръвка.
Строй се!
Свирете!
Император Каракала.
Император Гета.
Граждани на Рим!
Тези свещени игри
се провеждат в чест на победата на Рим
над варварите от Нумидия…
Тръгвайте!
…и в чест на римския командир
генерал Юст Акакий!
Да живее Акакий.
Също така
в чест на Луцила, дъщеря на император Марк Аврелий.
Акакий.
Генерале.
Акакий! Акакий!
Обърни се към тях.
Не съм оратор, нито политик.
Аз съм войник.
Виждал съм храбростта на мъже и жени по време на война.
Веднъж дори на тази арена.
Ако молите за нещо боговете,
молете ги за такава храброст.
Сега Рим се нуждае от нея.
Акакий! Акакий!
От южната порта -
бойците на Макрин от Тисдрус!
От бойците
на самите императори Каракала и Гета -
непобеденият шампион
Глицео Унищожителя!
Стойте.
Слава, цезари!
Глицео! Глицео!
Стойте заедно и щом нападне, тичайте към стената.
Защо?
Стойте.
Стойте!
Тичайте!
Страхливци!
Към стената!
Ела ми!
Братко, това не е ли онзи поет?
Не си спомням.
Онази вечер ми се губи.
"На ада портите отворени са нощ и ден,
надолу падането…" Забравих.
"Надолу падането гладко е…"
"Надолу падането гладко е
и пътят - необременен."
Щит!
Милост! Милост!
Кръв.
Луцила, да го пощадим ли?
Милост.
Никаква милост!
Животът ти е пощаден…
Предпочитам меча пред милост от Рим!
Убий! Убий!
Хано! Хано!
Пътят към свободата не минава през арената.
Той води до това.
Вървете си в килиите.
Хано! Хано!
Хайде, ела.
"На ада портите отворени са нощ и ден,
надолу падането гладко е и пътят - необременен."
На ти, на ти, на ти.
Победих те.
Аз съм Максим, закрилникът на Рим!
Скато и Аргенто.
В безопасност ли е Луций?
Луций!
Луций,
сега ти си единственият престолонаследник.
Искат да те убият, за да вземат властта.
Обещавам да те върна, щом стане безопасно.
Майко, защо не можеш да дойдеш с мен?
Трябва да остана тук за твое добро
и за доброто на Рим.
Помни кой си.
И че те обичам.
Обичам те.
Ела.
Подай крак.
Тръгвай!
И така…
Как се казваш?
Рави. Лекар съм.
Защото от инфектирани рани умират повече,
отколкото на арената.
Трябва да се почисти и зашие
и ще боли.
Тук има Дяволски дъх и опиум.
За болката.
Вдишай.
Тук съм толкова дълго, че вече дори не забелязвам.
Направил съм безброй ампутации.
Къде си се учил? - Защо питаш?
Имаш тежка ръка.
Самият аз бях гладиатор.
Щеше ли да ме победиш?
В разцвета си.
В сегашното ти състояние бих могъл.
За твой късмет, оставих меча.
Сега прекарвам дните си в спасяване на живот, а не в отнемането му.
Защо е тази късна промяна в живота ти?
Това, което правим приживе, отеква във вечността.
Тези думи ми звучат познато.
Не са мои. Написани са на един от гробовете
с костите на гладиатор.
Шампионе мой, надушвам Дяволски дъх!
Моят шампион.
Чу ли тълпата?
В теб има нещо, веднага усетих.
Така ли? - Да.
Гърците го наричат
тимос.
Дим.
Ярост.
Яростта е твоята дарба.
Както на славния Ахил.
Никога не я изоставяй.
Тя ще те отведе до величието,
шампионе мой.
Благодаря за поканата.
За мен е истинска чест.
Чух, че в двора се говори за вас.
Да.
Вече се познаваме.
Нима? - Беше отдавна.
Къде?
Служих в армията на баща ви в кампанията в Африка.
Служили сте с баща ми?
Имах привилегията
да прочета "Към себе си".
"Най-доброто отмъщение
е да не бъдеш като онзи, който те е наранил."
Научих, че въоръжавате половината легиони в империята,
а тук, в Рим,
набирате влияние като покровител на гладиатори.
Правя го от любов към спорта.
Къде намирате гладиатори?
Обикновено сред военнопленниците.
И сред скитниците. Защо питате?
Човек може да избере да се бие
и да остане жив. Така е и в живота, нали?
Кой е той?
Баща ми като млад.
Родила е дете?
Всеизвестно е. След смъртта на Комод детето изчезна.
Какво значение има? - За Луцила има. Още вино!
Още вино!
Все пак е носел кралска кръв.
А баща му?
Привидно - Луций Вер.
Беше уреден брак, тя беше на четиринайсет.
Жените не бяха по вкуса му.
Понякога не и по моя. - Нали!
Не, носят се слухове, че тя си взимала любовници.
Според слуховете истинският баща е Комод.
Каква любов към брата, нали?
Ако е мъртъв,
трябва да има останки.
А ако е жив, би трябвало да е на около…
Да пресметнем.
Тогава е бил на около дванайсет?
Това прави…
Господарке.
Гракх.
Заповядайте. - Благодаря.
Гладиаторе,
познаваш ли ме?
Имаш ли семейство?
Съпруга - Аришат.
Аришат.
Беше убита по команда на мъжа ви.
Рим се дави в кръвта си.
Но не отказвате насладите на Колизея.
Има много неща, които не разбираш.
Луций.
Не знам за кого ме вземате.
Казвам се Хано
и нямам майка или поне не я помня.
Толкова съжалявам.
Ако синът ви беше тук, щеше да ви каже да не скърбите,
защото вече не е момчето, което сте отпратили. То е мъртво.
Може би ме презираш.
Смяташ, че съм те предала.
Но искам да знаеш,
щом отхвърляш майчината си любов,
поне вземи бащината си сила.
Нужна ти е.
Казваше се Максим Децим Меридий.
Виждам го в теб.
Махай се.
Господарке, трябва да вървим!
Луций, ти беше обичан от мен и от баща си.
С името ти на уста той…
Махай се!
Луций е жив.
Сигурна ли си?
Да.
Мога да позная сина си.
Днес говорих с него.
Може да е изгубен за мен заради онова, което сторих,
но е жив.
Утре е третият ден от игрите.
Повечето няма да оцелеят.
Акакий,
трябва да му помогнеш.
Да му помогна ли? - Да.
Тогава го предадох.
Знам, че е така.
Не мога да го предам и сега.
Армията е в Остия.
Ако изчакаме няколко дни…
Дотогава може да е мъртъв.
Акакий,
за Рим бих жертвала живота си,
но не и този на сина си.
Раз.
Два.
Раз.
Заедно. В ритъм, в ритъм!
Раз. Два.
Раз.
Стойте!
Така няма да стигнем далеч.
Само той. Вие си вървете.
Хайде!
Да видим докъде ще стигнеш без дружината си.
Готов ли си?
Раз!
Два!
В ритъм, в ритъм!
Хайде, давай!
Продължавай!
Остави го.
Само оцет, приятелю.
Повече няма опиум за теб.
В следващия живот те очаква болка в изобилие.
Не знам защо така ламтиш за нея в този.
Свободен човек ли си, Рави?
Свободен…
Такъв съм.
Оставих меча и се зарекох повече да не го вдигна.
И все пак избираш този ад?
Къде беше твоят дом?
Варанаси.
Защо не се върнеш там?
Иска ми се.
Но…
Срещнах една жена.
Винаги е заради жена. - Винаги.
Тя е от Лондиниум, Британия.
И сега
синовете ни говорят само латински.
Очите на дъщеря ми са сини като твоите.
Сега сме римляни.
Израснах с историите, които ми разказваше дядо.
Говореше ми за мечтата, която бил Рим някога.
Толкова крехка,
че можело само да я прошепнеш,
иначе щяла да изчезне.
И…
каква била тази мечта?
Рим, в който всички са закриляни от справедливи закони.
Рим на сената.
Рим на надеждата.
Дядо ти май е бил опасен човек.
Шансовете са срещу теб.
Винаги са били.
Не се бой, старче.
Почини си.
Утре ще си нужен на хората си.
Сега е важно да оцелеем.
Оцелейте!
В името на Посейдон
прославяме морската война.
Имат стрелци.
Бъдете готови и слушайте командите ми.
Стойте заедно и гребете като един.
Да!
Нали? - Да!
Днес ще разиграем
битката при Саламин!
Троянци срещу перси!
На греблата!
И… греби!
Стрелци!
Греби!
Греби! Следвай моя ритъм!
И… сега!
Отляво! Готови. Прибери греблата!
Прибери греблата и задръж!
Наведете се!
Греби! Греби!
Не спирай!
Греби!
Надясно!
Готови за удар!
Пазете се!
Прегрупиране!
Преторианци!
Побързай.
Хано! Хано!
В името на императорите,
победителят е Хано!
Кой го направи?
Аз бях! - Аз!
Аз! - Аз бях!
Гета ще иска възмездие за всички.
Усвои стрелбата заедно с поезията ли?
Радвай се, че не бях аз, стрелата ми щеше да е за теб.
Седни.
Имам новини.
Той е тук.
Още си тук.
Макрин.
Добре дошъл.
Да, слушам те.
Сега това е моят дом.
Знаеш, че дългът ти към мен надхвърли 10 хил. денария.
Имам и други неща.
Добитък, изкуство.
Тогава истината.
Какво искаш?
Истината - само това.
В Рим нищо не става
без твое знание.
Имаш доверието на сенаторите.
Имаш доверието на Луцила.
Но по-важното е, че имаш моето доверие.
Желаеш моята лоялност?
Притежавам
къщата ти.
Искам твоята лоялност.
Аз…
Казвай. - Дочух
за заговор
за детрониране на императорите.
Но планът е отложен,
докато от арената не бъде спасен един гладиатор тази нощ.
Не знам защо. - Аз знам и знам кой.
Изнасяй се.
Бързичко.
Отваряйте!
Отворете на императорската гвардия!
Господарке, елате с нас.
Благодарение на доблестта на мъже като Тракс и Макрин
вашият бунт
беше разкрит.
Честта,
която Рим ви оказа,
вие захвърлихте със своята измяна.
Моля ви, император Гета.
Измъчвайте ме, щом искате, но не ме поучавайте.
Името ти ще бъде забравено!
Изгубено за историята.
Прокълнат си, генерале.
Смееш се. - Проклинате ме?
Все едно.
Времето носи забрава. Падат империи и императори.
Какво чакаме?
Ще го изкормя още сега! - Не, не!
Остави ги. Ела!
Смъртта му трябва да е показна.
Показна ли?
Провесете вътрешностите му от градските порти, а нея разпънете!
Разпънете я!
Отведете ги!
Благодаря, Макрин.
Ела.
В последно време
започнах да те приемам не като поданик,
а като верен приятел.
Благодаря. Много благодаря!
Но като приятел
ви съветвам да бъдете предпазлив.
Акакий е римски герой.
Разпятието е за крадци,
за християни.
Твърде банално е. - Предателят трябва да умре.
Съгласен съм.
Нека боговете решат
съдбата му
в Колизея.
Нека боговете решат.
Снощи сънувах тъмна река.
Но сега за първи път я прекосявах.
Там, откъдето идвам,
прекосяването на река означава прошка,
също и спасение.
Там, откъдето идвам аз, означава, че вече си мъртъв.
Но щом я видях, не се побоях.
Защото
на другия бряг ме очакваше някой.
Така.
Кой е този,
чието име е заличено?
Максим.
Веднъж го гледах да се бие.
Беше величествен.
Моето време на арената беше след неговото,
но мнозина още шушукаха за него.
Споменаваха го,
както и какво е сторил.
Веднъж го срещнах.
Беше добър.
Не свеждаше глава пред никого.
Ела с мен.
Когато умре гладиатор бунтовник, го погребваме тук.
"Това, което правим приживе, отеква във вечността."
МАКСИМ
Това е Аргенто, а това е Скато.
Наздраве.
Спрете.
За измяна срещу живота
на императорите и Римската държава
генерал Юст Акакий
се обявява за враг на народа!
Акакий! Акакий!
Обичаме те, Акакий! Ти си герой!
Акакий! Акакий!
Тежко на победените. - Генерале.
Акакий! Акакий!
От покорената Нумидия,
двукратният победител в Колизея…
Върви. Тежко на победените.
Хано! Хано!
Хано!
Господарю,
каквато чест ми е останала, давам ви я!
Късно е. - Изменникът римлянин
или героят варварин.
Нека боговете изберат.
Луций, чакай.
Чакай!
Аз съм съсъд.
Изпълнете ме с мъст
и съсечете предателя.
Вдигни го!
Браво, Хано!
Обичаме те, Акакий!
Какво чакаш? - Ти ще умреш!
Знам кой си.
Луций Вер Аврелий.
Акакий вдигна ръка!
Той се предава.
Нека боговете решат.
Боговете отсъдиха.
Стори каквото трябва.
Но трябва да знаеш,
че обичам майка ти Луцила
и баща ти
Максим.
Бих умрял за него.
Убий го!
Пощади го! Моля те!
Да живее! Да живее!
Убий го!
- Стрелци!
Не! - Убийте го!
Акакий! Акакий!
Убийте го!
Акакий!
Не!
Акакий!
Проклети да сте!
Смъртта ще е награда за вас!
Така ли се отнася Рим със своите герои?
Кажете!
Щом неговият живот е без стойност, колко ли струва вашият?
Боговете се произнесоха!
Хано! Хано!
За по-сигурно нека се върнем в двореца.
Хано! Хано!
Назад!
Аришат!
Бяхме се разбрали.
Аз ти го дадох, но ти го пощади.
Получи каквото искаше.
Винаги го получавам. Защо не го уби?
Ти си купи гладиатор, не роб.
Волята ми си е само моя.
Колко синя е кръвта ти?
Може би в тази гръд бие сърце на римлянин.
Най-великият храм, построен от Рим, е Колизеят.
Защото в това вярват те.
В силата.
Идват да гледат как силните посичат слабите.
Трябва да има още нещо. - Няма.
Трябва да има друг Рим. - Няма друг Рим.
Мечтата ли?
Мечтата, наречена Рим?
Старчески измислици.
Кой си ти?
Как беше името ти, преди да го смениш с римско?
Никога няма да узнаеш.
Аз имам съдба.
Ти ми беше пратен от боговете.
Ще бъдеш моето оръжие.
Никога няма да съм ти оръжие в този или следващия живот.
Няма това да е съдбата ми.
Но ще видя твоя край.
Какво можех да сторя?
С кучката щяха да ни убият.
Не ги ли чуваш? Искат главите ни!
Преторианците ще ги умирят и този път.
Кой ни навлече това? - Мръсна маймуна!
Може би трябва
да заведете Дондус някъде и да го утешите?
Прости избухването на брат ми.
Болестта, поразила слабините му, стигна до ума му.
Влошава се с всеки ден. - Ще го вразумя.
Виждам те.
Каракала, Каракала!
Хайде, стани.
Стани. Не ти.
Така, добре.
Сега ме чуй.
Какво има?
Нямам нищо свое.
Всичко винаги е наше.
Дори в утробата той опита…
Опита да прекъсне връвта ми,
за да нямам въздух.
Значи си спомняш? - Разбира се.
Ела, седни. - Как да забрави човек.
Съвестта ме принуждава.
Какво?
Седни.
Твоят брат
възнамерява да те обвини
пред целия сенат…
Не съм го сторил!
…за хаоса, завладял улиците.
Той лъже!
Няма по-изобличаващо свидетелство от това на брат срещу брата.
Това е лъжа, той винаги лъже!
Може да е много убедителен.
Е, и? Какво ще ми сторят?
Не смея да мисля, но само си представи какво ще сторят на Дондус.
Какво ли ще сторят на Дондус?
Ти си решаваш.
Братко.
Остави кинжала.
Ти лъжеш.
Дай ми го. - Вечно лъжеш!
Погледни ме. Погледни ме.
Лъжеш! - Чуй ме, опомни се!
Лъжеш! - Опомни се!
Винаги съм те закрилял, защото те обичам.
Ела на себе си. Помогни ми.
Луций.
Не съм си представяла къде ще ни доведе съдбата.
Но ето ни тук.
Всичко направи пълен кръг - ти ме отпрати,
а съдбата ме върна там, където той умря.
Този пръстен
принадлежеше на баща ми.
Той го даде на баща ти Максим в знак на доверие.
Аз го дадох на Акакий за доблестта му.
Този пръстен беше на жена ми.
Ще го нося до твоя.
Много съжалявам за Акакий.
Не виждах в него човека.
Той беше войник на Рим.
Имаше план.
Подготвяше войски в Остия под командването на Дарий Секст.
Щеше да ги поведе срещу императорите.
Акакий, Максим, Марк Аврелий.
Те живяха и умряха за Рим.
С всички ни е така.
Наистина ли смятат да те убият?
След смъртта на баща ми мнозина са опирали меч в шията ми.
Но след като те намерих, това вече е без значение.
Не се боя.
Стана ми навик да губя всичко, което обичам.
Но след като те намерих, не желая да те губя повече.
Имаш неговата осанка.
Буден.
Горд.
Нямам неговата сила.
Де да беше вярно.
Иска ми се да ти кажа да бягаш оттук.
Сега върви.
Сила и чест.
МАРК АВРЕЛИЙ
МАКСИМ
Като император
аз свиках сената да назначи моя пръв съветник
и да му предаде властта
да упражнява военните и цивилни функции на империята.
Посочвам
гражданина Дондус!
Слава на Дондус!
Като втори съветник
посочвам
гражданина
Макрин!
Слава на Макрин!
Ще го отпразнуваме с триумфален парад.
Ще има игри
и масови екзекуции.
Да живее империята!
Седнете.
По случайност имам,
с много късмет и немалко умение,
ухото на императора, който ни остана.
Мога да му влея разум
и да усмиря лудостта по улиците, но…
За да възстановя реда,
трябва да притежавам власт
и да командвам
преторианската армия.
С бюлетини
или с вдигане на ръка?
Да! - Да!
Ваш покорен слуга.
Свалете ръце.
Може да седнете.
Рим трябва да падне.
Стига само да го побутна.
А щом падне Рим,
какво следва?
Ти си дъщеря на баща си.
Неговата мечта за Рим не беше мечта,
а измислица.
"Най-доброто отмъщение е
да станеш различен от онзи, който те е наранил."
Аз се постарах да стана различен от твоя баща.
Той говореше за мечти, аз говоря за истини.
А единствената истина в Рим
е правото на силния.
Аз бях притежаван
от император.
Сега управлявам империя.
Къде другаде, освен в Рим, е възможно това?
Разпознаваш ли знака на баща си върху мен?
Ако има нещо, от което се нуждаеш
в тези последни часове,
ще ти го осигурим.
Смъртта ти ще разчисти пътя ми до трона.
Утре ще има игри
и на тях
победителят ще съм аз.
Рави!
Можеш ли да отнесеш вест до Остия до сутринта?
Какво има в Остия?
Армия.
Приятелю, моля те да рискуваш
живота си за по-висша кауза.
Препусни към Остия.
Отнеси този пръстен на генерал Дарий Секст.
На Дарий Секст.
Той ще познае пръстена на Акакий.
А…
кой да кажа, че ме праща с пръстена?
Аз съм Луций Вер Аврелий,
принцът на Рим.
Кажи му, че призовавам армията в защита на новата република.
Да ти имам ли доверие? - Да.
Дали? - Да.
Рави, дай ми ключовете.
Благодаря.
Спри! Върни се!
Кой ти го даде?
Луций Вер Аврелий.
Принцът на Рим.
Трябва ли да екзекутираме Луцила?
Докато е жива, няма да има мир.
Никога.
Народът я обича. Смъртта й ще разбуни тълпата.
Ако умре и улиците се надигнат,
ще им дам главата на Каракала и ще ме славят.
Това, приятелю, е политика.
Да тръгваме ли? - Да.
Днес ще е последната ти битка.
Нашият господар те удостоява
с дървения меч на свободата.
Но трябва да го заслужиш.
Днес ти ще защитаваш майка си.
Дървен или стоманен, върхът си е връх!
Чакай ме.
В чест на акламацията на император Каракала,
на първия съветник Дондус и на втория съветник Макрин,
и като наказание за измяна на империята,
за клеветите й срещу имперската кръвна линия
и за подклаждане на военен бунт с нейния съпруг
царицата ще получи божествено възмездие
от ръката на преторианската гвардия.
Аз не съм генерал,
но всички ние сме войници.
До този момент
ние се борехме само да оцелеем още ден.
Какво искаш да направим?
Върнете се в килиите си, ако не желаете да се биете,
или
се присъединете към мен
и се бийте за свобода далеч отвъд тези стени.
Да!
Имало е време, когато честта е означавала нещо в Рим.
В този Рим
вече не вярвам, че я има.
Нека я намерим!
Знайте това:
там, където е смъртта, нас ни няма.
Там, където сме ние,
няма смърт!
Кълна се пред меча си.
Сила и чест.
Сила и чест! Сила и чест!
Да не съм чул, че императорът не бил милостив.
Царицата ще получи един гладиатор,
който да я защити от преторианската гвардия.
Защитникът Хано!
Хано! Хано!
Да!
Викни веднага кавалерията.
Това е война! Истинска война!
Армията на Акакий настъпва към Рим.
Можем да ги обградим, те са с 5000 войници, не повече.
Ние колко сме?
Поне шест хиляди.
Задръжте ги пред портите.
Махни си ръцете…
Мръсна измет!
Луций!
Дай ми лъка.
Върви, синко.
Луций…
Кон!
Няма ли да умре този варварин?
Казвам се Луций Вер Аврелий.
Император не се става само по кръв.
Тронът трябва да се завладее и задържи със сила.
Ти такъв ли си?
Аз не се боря за власт.
Боря се за свободен Рим от такива като теб.
Самите богове искат Рим прероден
и възложиха тази задача на мен.
А един от твоите богове ми възложи да те убия.
Време е да сложим край, Макрин!
Сила и чест, сине мой.
Очаквате да ви говоря.
Не знам какво да кажа, освен че видяхме твърде много смърт.
Нека не се пролива повече кръв в името на тиранията.
Моят дядо Марк Аврелий
говореше за мечтата, наречена Рим.
Мечта, за която баща ми
Максим Децим Меридий
даде живота си.
Един идеал.
Град за многото и убежище за нуждаещите се.
Дом, който да браним.
Дом, който Максим защитаваше цял живот.
Тази мечта е изгубена.
Но ще дръзнем ли
да я съградим наново заедно?
Какво ще кажете?
Да!
Да! Да!
Майко.
Говори ми, татко.
Превод на субтитрите: МИЛЕНА БОРИНОВА