Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
GLADIÁTOR II
…tě zdraví.
16 LET PO SMRTI MARKA AURELIA
SE NA JEHO „SEN O ŘÍMĚ“ ZAPOMNĚLO.
ZA TYRANIE CÍSAŘŮ–DVOJČAT
GETY A CARACALLY SE ROZMÁHÁ KORUPCE.
JEJICH BEZCITNÁ AGRESIVITA
SE JAKO MOR ŠÍŘÍ CELOU ŘÍŠÍ.
VELKÉMU MĚSTU HROZÍ PÁD.
ZŮSTÁVÁ JEN NADĚJE TĚCH, KDO SE I NADÁLE ODVAŽUJÍ SNÍT…
Musíš mírně, Hanno.
Vzýváme vás vašimi velkými jmény, abyste nám přišli na pomoc.
Porazit Římany.
NUMIDIE, L. P. 200
Zničit jejich lodě, jejich válečné stroje a jejich vojáky.
Zvítězíme.
Ozalscesi.
Arishat.
Hanno.
Dnes jsi nepřinesl obětinu.
Raději obětuji nějakého Římana.
Tam, kde jsi ty,
jsem i já.
A kde jsi ty,
jsem i já, navěky.
Má choti.
Vítr je moc silný. Svinout plachtu a zabořit vesla.
Svinout plachtu, zabořit vesla!
Zabořit vesla!
Nemají žádná území, jen ta, která ukradli.
Všude, kam přijdou, po sobě zanechávají zkázu, a říkají tomu mír.
Toto je poslední svobodné město provincie Africa Nova.
Dnes půjdeme do boje.
Modlete se, aby byl váš bůh při vás. Pokud nebude, není to žádný bůh.
Nemáme se čeho bát.
Kde je smrt, tam nejsme my.
Kde jsme my,
tam není smrt.
Držte se pohromadě a poslouchejte mé rozkazy.
Oči otevřené a hlavu vzhůru.
Palte!
Zbraně připravit!
Znovu!
Napravo hoříme!
Formaci udržovat!
Zabrat!
Lučištníci připravit.
Vypustit!
Založit!
Natáhnout!
Vypustit!
Lučištníci!
Palte!
- Vztyčit věž! - Vztyčte věž!
- Dozadu! - Dozadu!
Toč dál.
Spustit padací můstek!
Padací můstek se zasekl!
Pane!
Vypustit!
Lučištníci…
Tam!
Zabijte ji!
Arishat!
Arishat.
Arishat!
Budu na tebe čekat.
Prohlédněte všechna těla. Nic nevynechte!
Zabírám toto město…
pro slávu Říma.
Vae victis.
Běda poraženým.
Další!
- Dolů po schodech! - Dolů!
Jak moc tě pošramotili?
Zvedni ji. Klid… Přidrž to.
Arishat?
To je mi líto, můj synu.
Moc času mi nezbývá.
Tato galéra s námi pluje k něčemu, co nepřežiju.
Jsem připraven k odchodu na jiné místo.
Zůstaň tu ještě chvíli.
Dobře si pamatuji, jak tě k nám přivezli.
Opuštěného chlapce z pouště. Bezelstného.
Bázlivého.
Osvojil sis vše, co jsme tě učili.
Našels Arishatinu lásku. Tvá duše…
se znovu naplnila.
Až umřu,
sejdu se v příštím světě se svými předky.
S kým se sejdeš ty?
Hanno,
já končím.
Nedopusť, aby změnili to, kým jsi.
Neviděli jste toho hocha?
Eamo!
Teď musíš jít sám, Hanno.
Ať tě nikdy nenajdou.
Běž…
OSTIA ŘÍMSKÝ PŘÍSTAV
Acacius!
Císaři Geto.
Císaři Caracallo.
Generále Acacie.
Dobyl jsem Numidii vaším jménem,
aby vaše vláda zastínila vládu každého císaře před vámi.
Korunuj ho vavřínem, bratře.
Acacius!
Na počest našeho dobytí
se uspořádají hry v Koloseu.
Nevyžaduji hry na svou počest.
Služba senátu a římskému lidu
je mi dostatečnou poctou.
Jsi příliš skromný, Acacie.
To se k tak vynikajícímu generálovi nehodí.
Ta sláva je vaše, ne má.
Žádám jen o krátký oddech od válčení,
abych byl s manželkou.
Tvá manželka, ano.
Vzpomínáš, jaké výsady jsme jí poskytli?
Kde teď je, že takovou událost přehlíží?
Musí ještě přijít další vítězství.
Persie.
Indie.
Ty obě je třeba dobýt.
Řím má tolik poddaných.
Musí je nasytit.
Můžou jíst válku.
Tvá vítězství budou oslavována
jako pocta velikosti římského lidu.
ANTIUM ŘÍMSKÁ PERIFERIE
Jděte k čertu!
Táhněte, lůzo!
Macrinus z Thysdru,
pán gladiátorů!
Drž se u mě.
Aedilové a městští radní,
vážení hosté,
občané antijští…
pohleďte na osud
poražených nepřátel Říma.
Barbarských Numidijců
a jejich vůdce
Jugurthy!
Jdou nás lovit!
Ten je zajímavý.
Toho koupím.
Stát! Kdo přijíždí?
Generále.
Má paní.
Děkuji bohům, že tě dovedli bezpečně domů.
Děkuj armádě. Ta mě chránila.
Nasytím tě.
Jděte.
K té zdi.
Aréna je posvátný chrám.
Pro ty nejudatnější z vás vede cesta ke slávě přes arénu.
Aréna dělá z otroků gladiátory a z gladiátorů svobodné lidi.
Máš červy.
Tohohle znám. Žere opice.
Jděte. Usedněte. Jezte.
Ty.
Hanno, vstaň.
Jaký je tvůj rodný jazyk? Mluvím všemi.
Neodpovídáš, protože nemůžeš, nebo protože nechceš?
Dobrá.
Násilí… to je univerzální jazyk.
Viggo, vyzkoušej si ho.
S opicí bojovat umí. Uvidíme, jestli umí bojovat s mužem.
Stačí!
Velmi dobře.
Opláchněte ho.
Přiveďte mi ho.
Silná čelist.
Dobré paže.
Lepší pach.
S tebou to půjde.
Je umění
vybírat gladiátory.
Někdo si vybírá baviče.
Někdo si vybírá hrubou sílu.
Já si vybírám zuřivost.
Dav miluje krev.
A miluje ty, kdo milují krev stejně jako oni.
A z tebe, příteli, zuřivost
prýští jako…
jako mléko…
z kurvího cecku.
Budeš pořádný bojovník.
Pro tebe ne.
Pravda, pro mě bojovat nebudeš.
Já tě dám do arény, ty bojuj, nebo umři. Je to na tobě.
Ale čí hlavu bych ti mohl dát,
aby to ukojilo ten vztek?
Celé římské armády.
To je moc.
Postačí ten generál.
Generál?
Generál Acacius?
Využij svou zuřivost v mých službách
a jeho hlava bude čekat na tvůj meč.
Služ mi, a já ti posloužím.
Zraď mě…
a umřeš.
Někdy si říkám, žes mě měl raději zavrhnout než bojovat pro ně.
Tak jsem se rozhodl.
Dokážu s tím žít.
Ale má trpělivost s těmi dvěma je u konce.
Leto?
Můžeš jít do svého pokoje. Už nic nepotřebujeme.
Slyšet manželky a matky oplakávat na numidijské pláži své mrtvé…
Lucillo.
Už nikdy.
Nezmařím
pro jejich ješitnost další generaci mladých mužů.
Podniknu-li další tažení, musí být za jejich svrhnutí.
Kdy dorazí tvé jednotky?
Přistanou v Ostii za deset dní.
Kolik z nich bude loajálních pouze tobě?
Všichni.
Císařové nemají podporu lidu.
Lidé mají dost toho šílenství, té tyranie.
Co je sen o Římě, když jeho lid není svobodný?
Užívejte si všichni
nadmíru!
Děkuji…
Prosím, pijte.
Omluvte mě. Macrine!
Já věděl, že ti provincie nepostačí.
- Přijel jsem jen na hry. - No tak…
to nebudeš zklamán.
Řím má veškeré hry, jaké mají muži jako ty v oblibě.
Muži jako já, Thraexi? Muži jako my.
Vím, že se v Římě nestane nic, aniž bys to ty nejdřív neokusil.
Co tu mám dělat?
To brzy zjistíš.
Co se to proslýchá,
ty prý máš zájem kandidovat do senátu, Macrine?
Já? Ne, já…
Já ani neumím používat abakus. Mám ale za to,
že tví hosté mívají při těchto příležitostech ve zvyku se sázet?
Jak velký obnos máš na mysli?
Tisíc zlatých denárů?
Dva.
Dva?
Denárů.
Ustupte!
Mí císařové.
Patricijové, dámy a pánové, a senátoři.
Pro vaši zábavu
umění boje!
Dovoluji si vám představit barbara versus
z mé vlastní stáje… silného Vicheka!
- To je váš gladiátor? - Je.
Tři kola, holýma rukama.
Meči!
Chceme meče. Boj na smrt.
Bez milosti nabízené… ani udělené.
Do boje teď!
Bratře,
nezabíjejme se jim pro pobavení.
Pozoruhodné!
Thraexi, vypadal draze.
- Blahopřeji. - Děkuji.
Pozoruhodné.
Odkud pocházíš?
Mluv.
Řekl jsem, mluv.
Je z kolonií, Vaše Veličenstvo. Rozumí jen svému rodnému jazyku.
„Podsvětí brána je volná ve dne v noci.
Lehce se vchází, snadno, bez pomoci.
Však…
zpátky se navrátit
a zřít zas oblohu,
to nemůžeš si vybrat těžší úlohu.“
Vergilius, Výsosti.
Poezie!
- Velmi chytré, Macrine. - Děkuji.
Už jsem se nudil, ale ty mě překvapuješ.
Pobavit vás je mým jediným přáním.
My jsme pobavení…
Jsme pobavení.
A těšíme se, až uvidíme, jak si ten tvůj poeta
povede v aréně.
To já také, Vaše Výsosti.
Děkuji.
Viggo?
Pojď se mnou.
Dnes jsi zápasil dobře, ale měls i štěstí.
Ty verše, cos recitoval,
ty ses nenaučil v Africe, to vím.
Dobrý verš se šíří daleko.
Kdo tě učil poezii?
Zajatý římský voják.
Měl jsem ho hlídat a on nám vyprávěl, abychom ukrátili čas.
- A co se s tím zajatcem stalo? - Snědli jsme ho.
- Jak to barbaři dělají. - Jak to barbaři dělají.
A kde ses narodil?
Co záleží na mé minulosti, když mou budoucností je umřít za tebe v aréně?
Řekni mi, nač mi jsou římské peníze.
Gladiátor
si může koupit svobodu.
Volnost.
Římský sen.
Ne, otrok nesní o svobodě, ale o tom mít vlastního otroka.
Cicero.
Takhle tě vychovávali, Macrine?
Cos musel pro římské peníze dělat?
Slíbils mi hlavu.
Vydělej si na živobytí a můžeš mít, čí hlavu chceš.
Otče,
chraň nás a veď nás.
Senátoři.
Má paní.
Má paní, kéž bychom se scházeli v lepších časech.
Lepší časy přijdou.
A proč jsme tady?
Abychom město získali zpět.
A vrátili Řím tam,
kde by měl být.
Strhující počin.
- Kdy? - V závěrečný den her.
Má armáda čeká na můj rozkaz v Ostii.
Pět tisíc mně loajálních vojáků
vstoupí do Říma a pak do Kolosea,
kde zatknou císaře pro jejich zločiny proti senátu
a svému lidu.
Ten plán je ambiciózní a riskantní.
Správa Říma bude na vás a…
Marcus Aurelius hovořil o vrácení moci senátu,
ale to bylo už před jednou generací.
Mnohé se změnilo.
Lidé neviděli naději
už mnoho let.
Ale časem
a s vedením…
Lucillo, jsi dcera Marka Aurelia.
Ten měl mou loajalitu.
A ty ji máš též.
Senátore Thraexi?
Politika následuje moc, má paní.
Vezměte si zpět, co vám právem náleží,
a senát vás podpoří.
Děkuji.
VSTUPNÍ BRÁNA DO ŘÍMA
Jídlo!
Když mi vyprávěli o tomhle místě,
nezmiňovali se o tom smradu.
To bude Hanno.
Musíte mě brát, jaký jsem.
A co je to tam nahoře? Vlčice?
Ta dvojčata, to byli vyvrženci,
které v těch kopcích nechali umřít.
Ta vlčice je našla a odkojila je svým mlékem.
Vychovaní zvířetem. Mají to v krvi.
Jak to, že to tu znáš?
Znám ten zmatek, který přinesli.
Tohle město nakazí vše, čeho se dotkne.
- Nečekal jsem, že bude tak velké. - Nenech se ošálit.
Tohle město je choré.
Jídlo!
Vy! Chátro barbarská!
Pomozte mi, prosím!
Thraexi.
K té naší sázce.
Ten barbar.
Své dluhy vždy splácím.
Chtěl jsem jen naznačit, že přízeň štěstí je vrtkavá.
Řekněme dvojnásobek nebo nic?
Čerstvé maso.
Seřadit!
Hrajte!
Císaři Caracallo.
Císaři Geto.
Občané Říma!
Tyto posvátné hry
se pořádají na počest vítězství Říma
nad barbary z Numidie…
Jděte!
…a na počest velitele římských legií,
generála Justa Acacia!
Ať žije Acacius!
A s ním je tu
Lucilla, dcera císaře Marka Aurelia.
- Lucilla! - Matka Říma!
Acacie.
Generále.
Acacius!
Promluvte k nim.
Nejsem řečník ani politik.
Jsem voják.
Viděl jsem udatnost mužů a žen ve válce.
A jednou i v této aréně.
Žádáte-li si tedy něco od bohů,
žádejte o stejnou udatnost.
Protože tu Řím teď potřebuje.
Acacius!
Z Jižní brány
bojovníci ze stáje Macrina z Thysdru!
Ze stáje
samotných císařů Caracally a Gety
neporažený šampión:
Glyceo Ničitel!
Vydržte.
Sláva císařům!
Glyceo!
Držte se pohromadě, a až zaútočí, rozběhněte se ke zdi.
Proč bych měl?
Vydržte!
Běžte!
Srabi!
Ke zdi!
Tak pojď!
Bratře, to je ten poeta, že?
Nevzpomínám si.
Ta noc je jako v mlze.
„Podsvětí brána je volná ve dne v noci.
Lehce se…“Zapomněl jsem to.
„Lehce se vchází…“
„Lehce se vchází,
snadno, bez pomoci.“
Štít!
Milost!
Krev.
Lucillo, máme projevit milost?
Milost.
Žádnou milost!
Bohové tvůj život ušetřili…
Radši budu čelit vašemu meči, než abych přijal římskou milost!
Zabít!
Hanno!
Přes arénu nevede cesta ke svobodě.
Vede k tomuhle.
Jděte do svých cel.
Hanno!
Pojď, jdeme.
„Podsvětí brána je volná ve dne v noci.
Lehce se vchází, snadno, bez pomoci.“
Tumáš, tumáš…
A mám tě.
Jsem Maximus, osvoboditel Říma!
Scatto a Argento.
Je Lucius v bezpečí?
Lucie!
Lucie,
teď jsi jediným dědicem trůnu.
Jsou tu lidé, kteří tě chtějí zabít a převzít moc.
Slibuji, že tě dostanu zpět, jakmile to bude bezpečné.
Matko… proč nemůžeš jet se mnou?
Musím tu zůstat ve tvém zájmu.
A v zájmu Říma.
Nezapomeň, kdo jsi.
A že tě mám ráda.
Mám tě ráda.
Pojď.
Dej nohu sem.
Jeď. Jeď!
Takže…
Jak se jmenuješ?
Jsem Ravi. Jsem lékař.
Protože víc mužů umírá na zanícené rány
než tam venku v aréně.
Je to třeba vyčistit, je to třeba zašít a…
bude to bolet.
Tohle je blín a opium.
To je na bolest.
Musíš to vdechnout.
Jsem tu tak dlouho, že už mi to ani nepřijde.
Dělal jsem víc amputací, než umím spočítat.
- Kde ses učil řemeslu? - Proč se ptáš?
Máš těžkou ruku.
Sám jsem býval gladiátor.
A přemohl bys mě?
Kdyžs byl na vrcholu.
V tom stavu, co jsi, bych tě přemohl i teď.
Máš štěstí, že už jsem meč odložil.
Teď životy zachraňuji, místo abych je bral.
Co že taková změna tak pozdě v životě?
Naše pozemské skutky mají odezvu ve věčnosti.
Jako bych ta slova poznával.
Nemůžu si je přivlastnit. Stojí to na jednom z náhrobků
nad kostmi jednoho gladiátora.
Můj šampióne, cítím tu blín!
Můj… šampióne.
Slyšels ten dav?
Něco v sobě máš. Od začátku jsem to věděl.
- Tak věděl? - Ano.
Řekové tomu říkají…
thymos.
Kouř.
Zuřivost.
Ta zuřivost je tvým nadáním.
Jako u velkého Achilla.
Nevzdávej se jí.
Dovede tě k velikosti,
můj šampióne.
Děkuji vám za pozvání.
Je to vskutku čest.
Prý se o vás u dvora mluví.
Ano.
My se už setkali.
- Skutečně? - Už dávno.
Kde?
Byl jsem ve službách armády vašeho otce při africkém tažení.
Sloužil jste s mým otcem?
Dostalo se mi té výsady
číst jeho „Hovory k sobě“.
„Nejlepší pomstou…
je nebýt jak ten, který vás zranil.“
Prý jste vyzbrojil půlku legií v celé říši
a teď si tady, v Římě,
získáváte vliv podporováním gladiátorů.
Dělám to z lásky k tomu sportu.
A kde jste ty gladiátory vzal?
Bývají to váleční zajatci.
Nebo tuláci. Proč se ptáte?
Člověk se může rozhodnout bojovat
a zůstat naživu. To je stejné v životě jako v aréně, ne?
Kdo to je?
To je můj otec jako mladík.
Ona měla dítě?
To je všeobecně známo. Když Commoda zabili, chlapec zmizel.
- Ale komu na tom záleží? - Lucille ano. Ještě víno!
Ještě víno!
Byl koneckonců královské krve.
A jeho otec?
Údajně Lucius Verus.
Bylo to dohodnuté manželství. Jí bylo čtrnáct.
On na ženy nebyl.
- Já někdy taky ne. - Ty ne!
Ne… Šušká se, že měla milence.
A šušká se, že skutečným otcem… byl Commodus.
- Bratrská láska, víš? - Ano.
Pokud umřel,
musí existovat ostatky.
A pokud by žil, bylo by mu tak…
Spočítejme to.
Bylo mu asi dvanáct, když umřel?
Tak to by mu teď…
Má paní.
Gracchu.
- Pojďte, prosím. - Děkuji.
Gladiátore,
znáš mě?
Máš rodinu?
Ženu. Arishat.
Arishat.
Zabili ji na rozkaz vašeho manžela.
Řím se topí ve vlastní krvi.
A přesto si užíváte potěšení v Koloseu.
Je toho mnoho, co nechápeš.
Lucie.
Nevím, za koho mě považujete.
Jmenuji se Hanno
a nemám matku, nebo si to aspoň nepamatuji.
Je mi to moc líto.
Být tu váš syn, jistě by vám řekl, ať nad ním netruchlíte.
Protože by nebyl tím chlapcem, co jste ho poslala pryč. Ten je mrtvý.
Můžeš si myslet, že za moc nestojím.
Můžeš si myslet, že jsem tě zradila.
Ale chci ti říct,
že pokud nestojíš o matčinu lásku,
přisvoj si otcovu sílu.
Potřebuješ ji.
Jmenoval se Maximus Decimus Meridius.
A já ho v tobě vidím.
Odejděte.
Má paní, musíme hned jít!
Lucie, milovali jsme tě,
já i tvůj otec.
Měl tvé jméno na rtech…
Odejděte!
Lucius žije.
Jsi si jistá?
Ano.
Poznám svého syna.
Dnes jsem s ním mluvila.
Sice jsem o něj přišla kvůli tomu, co jsem udělala,
ale žije.
Třetí den her je zítra.
Většina bojovníků nepřežije.
Acacie,
musíš mu pomoct.
- Pomoct mu? - Ano.
Já ho tenkrát zklamala.
To vím.
Nemohu ho zklamat teď.
Armáda je v Ostii.
Pokud pár dní počkáme…
To už může být mrtvý.
Acacie,
ochotně bych za Řím položila svůj život,
synův ale ne.
A raz.
A dva.
A raz.
Společně. Načasování!
A raz. A dva.
A raz.
Přestaňte!
Takhle se daleko nedostaneme.
Jen on. Vy jděte.
Jděte!
Schválně, jak daleko se dostaneš sám, bez svého družstva.
Můžeme?
Raz!
A dva!
Načasování!
No tak, zaber!
Víc!
Nechte ho.
To je jen ocet, příteli.
Opium už nedostaneš.
V příštím životě tě čeká spousta bolesti.
Nevím, proč po ní tak dychtíš už v tomhle.
Jsi svobodný člověk, Ravi?
„Svobodný“.
Jsem.
Odložil jsem meč a přísahal, že už ho nepozvednu.
A přesto sis zvolil tohle peklo?
Cos měl za domov předtím?
Váránasí.
A proč se nevrátíš?
Kéž bych mohl.
Ale…
poznal jsem jednu ženu.
- Vždy za tím je žena. - Vždy.
Je z Londinia. V Británii. Víš.
Takže teď
naši synové mluví pouze latinsky.
Má dcera má oči tak modré jako ty.
Teď jsme Římané.
Jako kluk jsem poslouchal dědečkovy příběhy.
Vyprávěl o snu, a tím byl Řím.
Byl tak křehký,
že se o něm mluvilo jen šeptem,
jinak by zmizel.
A…
jaký byl ten sen?
Řím, kde by všichni žili pod spravedlivými zákony a ochranou.
Řím senátu.
Řím naděje.
Tvůj dědeček byl asi nebezpečný muž.
Všechno hraje proti tobě.
Vždycky všechno hraje proti mně.
Neboj, starouši.
Měl by sis odpočinout.
Tví muži budou potřebovat, abys je zítra vedl.
Teď jde o přežití.
Přežijte!
Ve jménu Poseidónově
oslavíme krásu námořní války.
Mají lučištníky.
Připravte se. Poslouchejte mé příkazy.
Držte při sobě a zabírejte jako jeden, ano?
Ano!
- Ano? - Ano!
Dnes znovu prožijeme
bitvu u Salamíny!
Trójané proti Peršanům!
Vesla vysunout!
A… zabrat!
Lučištníci!
Zabrat!
Zabrat! Podle mě!
A… teď!
Zleva! Připravit… a vesla, teď!
Vesla dovnitř!
Skrčit!
A zabrat… a zabrat!
Nepřestávejte!
Zabrat!
A vpravo!
Na taran!
A držte se!
Všichni přeskupit!
Pretoriáni!
Rychle…
Hanno!
Jménem císařů…
vítězem je Hanno!
Kdo to udělal?
- To jsem byl já! - To já!
- Já to byl! - To jsem byl já!
Geta vás bude chtít potrestat všechny.
Střílet ses naučil taky tam, co recitovat poezii?
Buď rád, že jsem to nebyl já, to by si tě ten šíp našel.
Posaď se.
Mám pro vás zprávu.
Je tu, pane.
Á, ještě tu jsi.
Macrine.
Vítej.
Ano, poslouchám.
Víš, že tohle je teď můj dům.
Tvůj dluh vůči mně přesáhl deset tisíc denárů. To víš.
Mám jiné věci.
Dobytek. Umění!
Takže pravdu.
Co… chceš?
Pravdu. Tu chci.
V Římě se nestane nic,
abys o tom nevěděl.
Máš důvěru senátorů.
Máš Lucillinu důvěru.
A především máš mou důvěru.
Žádáš si mou… loajalitu?
Patří mi…
tvůj dům.
Vyžaduji tvou loajalitu.
Já…
- Povídej. - Doslechl jsem se
o spiknutí s cílem
- zbavit císaře moci. - Ano.
Ten plán ale byl odložen
a má se vysvobodit jeden gladiátor z arény. Dnes v noci.
- Nevím proč. - Já vím proč. A vím kdo.
Sbal se.
Rychle.
Otevři!
Otevřete císařské gardě!
Má paní, pojďte s námi.
Díky občanské ctnosti mužů jako Thraex a Macrinus
byla vaše vzpoura
odhalena.
Tu poctu,
tu dignitas, již vám Řím poskytl…
to vše jste touto svou věrolomností pozbyli.
Prosím, císaři Geto.
Mučte mě, chcete-li, ale nepoučujte mě.
Tvé jméno bude zapomenuto!
Časem zanikne.
Jsi zatracen, generále.
- Směješ se. - Vy mě zatracujete?
Je mi to jedno.
Vše se časem zapomene. Říše padnou. Císaři také.
Proč čekat?
- Vykuchám ho hned teď! - Ne!
Nech je být. Pojď!
Jeho smrt musí být veřejná.
Veřejná?
Zavěste jeho střeva na městské brány! A ji ukřižujte!
Ukřižujte ji!
Odveďte je!
Děkuji, Macrine.
Pojď sem.
Poslední dobou
jsem tě začal vnímat ne jako poddaného,
ale jako věrného přítele.
Děkuji. Moc vám děkuji.
Ale jako přítel
vám musím radit opatrnost.
Acacius je pro Řím hrdina.
Ukřižování je pro zloděje,
pro křesťany.
- Je moc obyčejné. - Je zrádce. Musí umřít.
Souhlasím.
Nechť bohové rozhodnou
o jeho osudu
v Koloseu.
Nechť bohové rozhodnou.
Víš, v noci jsem se probudil ze snu o temné řece.
Tentokrát jsem ji poprvé překračoval.
Tam, odkud pocházím,
představuje překročení řeky odpuštění.
Představuje… vykoupení.
Tam, odkud pocházím já, to znamená, že už jsi mrtvý.
Ale když jsem ji uviděl, nebál jsem se.
Protože…
Protože na mě na druhém břehu někdo čekal.
Tak.
Kdo je tady ten
vyškrabaný?
Maximus.
Jednou jsem ho viděl bojovat.
Byl skvělý.
Jo. Když jsem byl v aréně, to bylo až po něm,
ale mnozí o něm pořád šeptem mluvili, víš?
Mluvili o něm.
O tom, co udělal.
Já ho jednou potkal.
Byl laskavý.
Nikomu se neklaněl.
Pojď se mnou.
Pojď. Se mnou.
Když umře vzbouřený gladiátor, pohřbíme ho tady.
„Naše pozemské skutky… mají svou ozvěnu ve věčnosti.“
To je Argento a tohle je Scatto.
Na zdraví.
A dost.
Za velezradu proti životům
císařů a římského státu,
generál Justus Acacius,
nepřítel lidu!
Acacius!
Milujeme tě, Acacie! Jsi hrdina!
Acacius!
- Vae victis. - Generále.
Acacius!
Z poraženého města Numidie
vítěz dvou bojů v Koloseu…
Jdi teď. Vae victis.
Hanno!
…Hanno!
Pane,
dám ti veškerou svou čest, co mám!
- Už je pozdě. - Římský zrádce…
nebo barbarský hrdina.
Nechť bohové rozhodnou.
Lucie… počkej.
Počkej!
Jsem nádoba.
Naplňte mě pomstou
a rozdrťte toho zrádce.
Zvedni ho!
Bravo, Hanno!
Milujeme tě, Acacie!
- Na co čekáš? - Umřeš!
Vím, kdo jsi.
Lucius Verus Aurelius.
Acacius pozvedl ruku!
Vzdal se.
Nechť bohové rozhodnou.
Bohové vynesli rozsudek.
Dělej, co musíš.
Ale než umřu, musíš se dozvědět,
že miluji tvou matku Lucillu,
a tvého otce…
Maxima.
Umřel bych za něj.
Zabij ho!
Nech ho žít! Prosím!
Žít!
Zabij ho!
- Zabijte ho! - Lučištníci!
- Ne! - Zabijte ho!
Acacius!
Zabijte ho!
Acacie!
Ne!
Acacie!
Proklínám tě!
Smrt bude pro vás příliš dobrá!
Takhle se Řím chová ke svým hrdinům?
Povězte!
Pokud jeho život nemá žádnou cenu, za co stojí ten váš?
Bohové promluvili!
Hanno!
V zájmu vlastní bezpečnosti bychom měli jít do paláce.
Hanno!
Zpátky!
Arishat!
Měli jsme dohodu.
Dal jsem ti ho. Tys ho nechal žít.
A tys dostal, cos chtěl.
Vždycky dostanu, co chci. Pročs ho nechal žít?
Koupil sis gladiátora, ne otroka.
Mám svou vlastní vůli.
Jak modrou máš krev?
Možná že v téhle hrudi bije římské srdce.
Největší chrám, co kdy Řím postavil… Koloseum.
Protože v tohle mají víru.
V sílu.
Scházejí se tu, aby sledovali, jak silní ubíjejí slabé.
- Musí být i něco jiného. - Není.
- Musí být jiný Řím. - Žádný jiný Řím není.
Ten „sen“?
Sen o Římě? To je přelud starého muže.
Kdo jsi?
Jaké jsi nosil jméno, nežs ho vyměnil za římské?
To se nedozvíš.
Mám předurčení.
Bohové mi tě svěřili.
Budeš mým nástrojem.
Nebudu tvým nástrojem v tomhle životě ani v tom příštím.
To mé předurčení nebude.
Ale dočkám se tvého konce.
Co jiného jsem měl dělat?
On a jeho děvka nás chtěli zabít.
Neslyšíš je? Chtějí naše hlavy!
Pretoriáni ten dav potlačí jako předtím.
- Tos nám způsobil ty. - Špinavá opice!
Nemohl byste
vzít Donda někam jinam, aby se zklidnil?
Omluv bratrovo vzplanutí.
Ta nemoc, co mu infikovala přirození, se mu rozšířila do mozku.
- Den ode dne je to horší. - Domluvím mu.
Vidím vás.
Caracallo!
No tak, vstaňte.
Vstaňte… Ty ne.
Dobře, tak běž.
Teď mě poslouchejte.
Co se děje?
Nikdy není nic moje.
Všechno je naše, vždycky.
I v lůně mi chtěl
odříznout pupek,
aby se mi už nedostával vzduch.
- To si pamatujete? - Zajisté.
- Pojďte, sedněte si. - To nejde zapomenout.
Mé svědomí mě nutí.
Co?
Sedněte si.
Váš bratr
vám hodlá dát za vinu
před celým senátem…
Ale já to neudělal!
…to, co se děje na ulicích. Ten chaos!
Lže!
Žádné svědectví není tak zničující jako bratrovo proti bratrovi.
To je lež! Pořád lže!
Umí být velmi přesvědčivý.
A? Co mi udělají?
Netroufám si představovat. Ale představte si tohle: Co udělají Dondovi?
Co udělají Dondovi?
Rozhodněte se sám.
Bratře.
Odlož ten nůž.
Lžeš.
- Dej mi ho. - Pořád lžeš!
Dívej se na mě…
- Lež! - Poslouchej mě. Prolom tu kletbu.
- Lež! - Prolom tu kletbu!
Vždycky jsem tě chránil. Protože tě mám rád.
Vzpamatuj se. Pomoz mi.
Lucie.
Nikdy by mě nenapadlo, že nás sudičky svedou sem.
A přesto tu jsme.
Kruh se uzavřel. Poslalas mě pryč, a osud mě
přesto navrátil tam, kde umřel.
Tento prsten
patřil mému otci.
Dal ho tvému otci, Maximovi, na důkaz důvěry.
Já ho dala Acaciovi za jeho chrabrost.
Tenhle prsten patřil mé ženě.
Budu ho mít vedle tvého.
To s Acaciem mě skutečně mrzí.
Nedokázal jsem vidět, jaký vlastně je.
Byl římský voják.
Byl tu plán.
Chystal v Ostii vojsko pod velením Daria Sexta.
Vojsko, které měl vést proti císařům.
Acacius. Maximus. Marcus Aurelius.
Ti žili a zemřeli pro Řím.
To my všichni.
Je pravda, že tě chtějí zabít?
Co můj otec umřel, hrozil mi někdo mečem každou chvíli.
Ale teď, když jsem tě našla, na tom nesejde.
Nebojím se.
Dobře se vyznám v tom, jak přijít o to, co miluji.
Ale teď, když jsem tě našel, o tebe nehodlám zas přijít.
Stojíš jako on.
Ostražitě.
Hrdě.
Nemám jeho sílu.
Kéž by to byla pravda.
Kéž bych ti řekla, ať odsud utečeš.
Už jdi.
Sílu a čest.
Jako císař
jsem svolal senát, aby ustanovil mého prvního konzula
a udělil mu moc
vykonávat vojenské a civilní funkce císařství.
Jmenuji…
občana Donda!
Sláva Dondovi!
- Sláva Dondovi! - Sláva Dondovi!
Druhým konzulem…
jmenuji…
občana…
Macrina!
Sláva Macrinovi!
Na oslavu bude triumfální přehlídka.
Budou hry
a hromadné popravy.
Ať žije Říše!
- Ať žije Říše! - Ať žije Říše!
Posaďte se.
Náhodou mi bylo dopřáno…
díky štěstí a nemalému umu…
u zbývajícího císaře sluchu.
Můžu mu argumentovat logicky…
a zkrotit to šílenství na ulicích. Ale…
mám-li zas nastolit pořádek…
musím mít moc…
a velení
nad pretoriány.
Hlasovat tajně…
nebo veřejně?
- Ano! - Ano!
Váš uctivý služebník.
Dejte ruce dolů.
Můžete se posadit.
Řím musí padnout.
Stačí jen, abych ho postrčil.
A až Řím padne…
co pak?
Jste dítětem svého otce.
Jeho sen o Římě nebyl žádný sen.
Byl to přelud.
„Nejlepší pomstou je
nebýt jako ten, který vás zranil.“
Postaral jsem se, abych nebyl jako váš otec.
On hovořil o snech, já hovořím o pravdě.
A jedinou pravdou v mém Římě
je právo nejsilnějšího.
Mě vlastnil
císař.
Nyní já ovládám císařství.
Kde jinde než v Římě je to možné?
Poznáváte na mně znamení svého otce?
Pokud byste cokoliv potřebovala…
v těchto posledních hodinách,
poskytneme vám to.
Vaší smrtí se mi uvolní cesta k trůnu.
Zítra proběhnou hry
a já na nich
zvítězím.
Ravi!
Dokážeš mi do rána doručit vzkaz do Ostie?
Co je v Ostii?
Je tam armáda.
Žádám po tobě, příteli, abys nasadil život a posloužil něčemu většímu.
Jeď do Ostie.
Dej tento prsten generálu Dariu Sextovi. Posloucháš?
Dariu Sextovi.
Pozná, že je to Acaciův prsten.
A…
kdo mám říct, že mě s tím prstenem posílá?
Jsem Lucius Verus Aurelius,
římský princ.
Řekni mu, že povolávám armádu na obranu nové republiky.
- Mám ti věřit? - Ano.
- Mám? - Ano.
Ravi! Potřebuji tvoje klíče.
Děkuji.
Stát! Zpátky!
Kdo ti ho dal?
Lucius Verus Aurelius.
Římský princ.
Musíme Lucillu zabít?
Dokud nezemře, nedočkáme se míru.
Nikdy.
Lidi ji milují. Její smrt rozvášní dav.
Pokud umře a ulice zachvátí zloba,
předám jim Caracallovu hlavu a lid mě bude velebit.
To je, příteli, politika.
- Půjdeme? - Ano.
Dnes tě čeká poslední boj, šampióne.
A náš pán ti udělil…
dřevěný meč svobody.
Nejdřív si ho ale musíš zasloužit.
Dnes budeš bránit svou matku.
Dřevo nebo ocel, hrot je pořád hrot!
Počkej na mě.
Na počest toho, že císař Caracalla jmenoval
prvním konzulem Donda a druhým konzulem Macrina,
a jako trest za její účast na spiknutí proti říši,
pomluvy císařovy říšské pokrevní linie
a spolu se svým manželem na podněcování vojenské vzpoury
bude císařovna postavena před božskou spravedlnost
z rukou pretoriánské gardy.
Já nejsem generál,
ale my všichni jsme vojáci.
A až doteď
jsme bojovali jen a pouze za to, abychom se dožili dalšího dne.
Co chceš, abychom udělali?
Můžete se vrátit do cel, nechcete-li v téhle bitvě bojovat.
Nebo…
se můžete přidat ke mně
a bojovat za svobodu daleko za těmito zdmi.
Ano!
Bývala doba, kdy v Římě čest něco znamenala.
V tom Římě,
který už podle mě neexistuje.
Musíme ho najít!
A vězte:
Kde je smrt, tam nejsme my.
Kde jsme my,
tam není smrt!
Při mém meči.
Sílu a čest.
Sílu a čest!
Aby se neřeklo, že císař není milosrdný,
dostane císařovna jednoho gladiátora,
který ji bude před pretoriánskou gardou bránit.
Šampióna Hanna!
Hanno!
Ano!
Povolejte jízdu. Ihned to potlačte.
Tohle je válka! Skutečná válka!
Acaciova armáda se přiblížila k Římu, pane.
Ještě je můžeme obejít z boku. Mají jen 5 000 mužů, ne víc.
Kolik je našich?
Šest tisíc. Možná víc.
Jeďte a zadržte je.
Dej ty špinavý pracky…
Chátro špinavá!
Lucie!
Podejte mi luk.
Jdi, můj synu.
Lucie…
Koně!
Copak toho barbara nic nezabije?
Jmenuji se Lucius Verus Aurelius!
Muž se nestává císařem jen díky původu.
Musí si to vybojovat a udržet násilím.
Jsi takový muž?
Nebojuji o moc.
Bojuji, abych Řím zbavil lidí jako ty a vrátil ho jim.
Sami bohové chtějí, aby se Řím znovuzrodil.
Mě poslali, abych ten úkol splnil.
A co když mě jeden z tvých bohů poslal sem tě zabít?
Je čas s tím skoncovat, Macrine!
Sílu a čest, můj synu.
Hledíte na mě, abych promluvil.
Nevím, co jiného říct, než že jsme všichni poznali až moc smrti.
Ať se už neprolévá krev ve jménu tyranie.
Můj děd, Marcus Aurelius,
hovořil o snu, jímž bude Řím.
Sen, za nějž můj otec
Maximus Decimus Meridius
zemřel.
Ideál.
Město pro mnohé a útočiště pro strádající.
Domov, za nějž má cenu bojovat.
Domov, který Maximus po celý život hájil.
Ten sen se vytratil.
Ale odvážíme se
společně ten sen znovu vybudovat?
Co říkáte?
Ano!
Matko.
Promluv ke mně, otče.
Překlad titulků: Petr Zenkl