Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
GLADIAATOR II
…tervitavad teid.
16 AASTAT PÄRAST MARCUS AURELIUSE SURMA
ON TEMA „ROOMA UNISTUS“ UNUSTUSE HÕLMAS.
KAKSIKUTEST HIRMUVALITSEJATE
GETA JA CARACALLA KÄE ALL ÕILMITSEB KORRUPTSIOON TÄIEL RINNAL.
NENDE JÕHKER VAENUTEGEVUS LEVIB KATKUNA
KÕIKJAL IMPEERIUMIS.
EES OOTAB SUURLINNA LANGEMINE.
JÄÄVAD ÜKSNES NENDE LOOTUSED, KES SÖANDAVAD VEEL UNISTADA…
Ole õrn, Hanno.
Me hüüame teid, kõigeväelised jumalad,
appi roomlasi alistama.
NUMIIDIA, ISSANDA AASTA 200
Hävitama nende laevu, sõjamasinaid, sõdureid.
Me jääme peale.
Ozalsces.
Arishat.
Hanno.
Sa ei toonud täna ohvriandi.
Eelistan ohverdada roomlase.
Kus oled sina…
olen ka mina.
Ja kus oled sina,
olen ka mina. Igavesti.
Mu kaasa.
Tuul on liiga vali. Rehvime purjed ja sõuame.
Rehvime purjed ja sõuame!
Sõuame!
Neile kuuluvad üksnes maad, mis anastatud.
Neist jääb kõikjale maha ainult turm, mida nad kutsuvad rahuks.
See siin on Uus-Aafrika viimane vaba linn.
Täna ootab meid ees taplus.
Paluge, et jumal oleks teiega. Muidu pole ta jumal ega asi.
Meil pole midagi karta.
Kus on surm, seal pole meid.
Kus oleme meie…
seal pole surma.
Hoidke kokku ja mu kuulake käsklusi.
Hoidke silmad lahti ja pea püsti.
Tuld!
Relvile!
Uuesti!
Oleme paremal leekides!
Püsige rivis!
Uuesti!
Vibukütid, valmis olla.
Tulistage!
Nool vibule!
Vinnastada!
Tulistada!
Vibukütid!
Tuld!
Torn üles! - Torn üles!
Tagasikäik! - Tagasikäik!
Lase aga käia.
Sild alla!
Kinni on kiilunud!
Ülem!
Tulistada!
Vibukütid!
Seal!
Tapke ta!
Arishat!
Arishat.
Arishat!
Jään sind ootama.
Otsige laibad läbi! Ärge jätke midagi maha!
Ma nõutan selle linna…
Rooma nimel.
Vae victis.
Häda võidetuile.
Järgmine!
Kobige alla! - Alla!
Kust sa viga said?
Tõsta. Rahulikult, rahu. Hoia.
Arishat?
Küll on kahju, mu poeg.
Mul pole kaua jäänud.
See galeer viib meid kuskile, kus ma vastu ei pea.
Ma ei pelga teise ilma minna.
Aega on selle kiire asjaga.
Mäletan hästi, kuidas sa meie juurde sattusid.
Üksildane poiss kõrbest. Siiras.
Hirmul.
Sa omandasid kõike, mida me sulle õpetasime.
Sa leidsid Arishati armastuse. Su hing…
sai kosutust.
Kui ma suren,
ootavad mind järgmises ilmas esivanemad.
Ootab sind seal keegi?
Hanno,
minu aeg on ümber.
Ära lase neil ennast muuta.
Olete üht poissi näinud?
Tädi! Tädi!
Pead üksi edasi minema, Hanno.
Ära lase neil sind leida.
Jookse. Jookse.
OSTIA ROOMA SADAM
Acacius! Acacius! Acacius!
Keiser Geta.
Keiser Caracalla.
Väejuht Acacius.
Ma vallutasin Numiidia teie nimel,
et teie ülemvõim jätaks varju iga keisri enne teid.
Krooni ta loorberipärjaga, vend.
Acacius! Acacius! Acacius!
Sinu vallutuse auks
korraldatakse Colosseumis mängud.
Minu auks pole neid küll tarvis.
Senati ja Rooma rahva teenimisest
piisab mulle küll ja veel.
Oled liialt tagasihoidlik, Acacius.
See ei sobi nii võimekale väejuhile.
Au kuulub teile, mitte mulle.
Palun üksnes hingetõmbehetke,
et oma kaasaga koos olla.
Õige küll, su kaasa.
Mäletad, mis privileegidega me teda kuldasime?
Miks ta nüüd sellist uhket sündmust väldib?
Küll tuleb veel võite.
Pärsia.
India.
Mõlemad tuleb vallutada.
Roomal on niigi palju alamaid.
Neid tuleb ka toita.
Toitugu sõjast.
Sinu võite tähistatakse
kui austusavaldust roomlaste vägevusele.
ANTIUM ROOMA EESLINN
Keri põrgu!
Kärva, rämps!
Macrinus Thysdrusest,
gladiaatorite isand!
Püsi ligidal.
Ediilid ja linnanõukogu liikmed,
lugupeetud külalised,
Antiumi kodanikud,
peagi näete,
milline saatus ootab Rooma alistatud vaenlasi.
Barbaritest numiidialasi
ja nende pealikku
Jugurthat!
Meid jahitakse!
Tema äratab huvi.
Ma ostan ta.
Seis! Kes tuleb?
Väejuht.
Mu arm.
Tänan jumalaid, kes tõid su ohutult koju.
Täna sõjaväge, mis mind kaitses.
Annan sulle süüa.
Välja.
Müüri äärde.
Areen on püha tempel.
Vapraimad teie seast jõuavad kuulsuseni just areenil.
Areen teeb orjadest gladiaatorid ja gladiaatoritest vabad mehed.
Sul on ussid.
Sind ma tunnen. Sa õgid ahve.
Minge. Istuge. Sööge.
Sina.
Hanno, tõuse.
Mis on sinu emakeel? Ma oskan neid kõiki.
Sa ei vasta, sest ei oska või ei taha?
Hüva.
Vägivald on universaalne keel.
Viggo, pane ta õige proovile.
Ahvist said sa jagu. Aga kas ka inimesest?
Aitab!
Väga hea.
Lase ta veega üle.
Pärast too minu juurde.
Tugev lõug.
Ja käsivarred.
Parem lõhn.
Sul läheb veel hästi.
Gladiaatorite valimine
on tõeline kunst.
Mõni otsib meelelahutajaid.
Mõni toorest jõudu.
Mina aga raevu.
Rahvas jumaldab verd ja neid, kes armastavad seda samavõrd.
Aga sinust niriseb
seda raevu välja nagu…
piima…
hoora tissist.
Sinust saab vägev võitleja.
Mitte sulle.
Õigus, sa ei võitle minu eest.
Areenil sa kas võitled või sured. Valik on sinu.
Aga kelle pead võiksin sulle pakkuda,
et vaigistada seda raevu?
Terve Rooma sõjaväe päid.
Läheb paljuks.
Väepealikust piisaks. - Väepealikust?
Väepealik Acaciusest?
Kasuta oma raevu minu teenistuses,
ja tema pea ootab sinu mõõka.
Teeni mind, ja vastan samaga. Ütle mulle ära…
ja sa sured.
Ajuti soovisin, et oleksid mu maha jätnud, mitte nende sõdu pidanud.
Ma tegin oma valiku.
Ega kahetse.
Aga nende kahega on mu kannatus otsakorral.
Leta?
Võid oma tuppa minna. Me ei vaja midagi muud.
Kuulda naisi ja emasid itkemas Numiidia rannas surnute järele…
Lucilla.
Aitab.
Ma ei lase raisku
veel üht põlvkonda noori mehi nende edevuse pärast.
Kui ma veel võitlen, siis neist vabanemiseks.
Millal su väed naasevad?
Nad maabuvad Ostias kümne päeva pärast.
Kui paljud oleksid sulle lõpuni ustavad?
Nad kõik.
Keisritel pole rahva toetust.
Inimesed on tüdinud hullusest ja türanniast.
Mis on Rooma unistus, kui inimesed pole vabad?
Laske hea maitsta.
Õgige end täis!
Tänan. Suur tänu.
Palun jooge.
Andeks. Macrinus!
Teadsin, et sulle ei piisa provintsist.
Tulin kõigest mänge vaatama. - Õige küll…
Sa ei pea pettuma.
Roomas leidub küllaga mänge, mida sinusugused armastavad.
Minusugused, Thraex? Ikka meiesugused.
Roomas pole midagi, mida sina poleks mekkinud.
Miks ma siin olen?
Küll saad varsti teada.
Kuulukse, et sa tahtvat
senatisse kandideerida, Macrinus?
Mina? Ei, ma isegi…
Ma ei oska arvelaudagi kasutada. Aga tean,
et sinu külalistel on kombeks sellistel üritustel panuseid teha?
Kui suurest summast käib jutt?
Tuhat kulddenaari?
Kaks.
Kaks tuhat?
Denaari.
Eemale! Eemale!
Minu keisrid.
Emandad, isandad ja senaatorid.
Teie meelelahutuseks
toimub gladiaatorite võitlus!
Teie ette astuvad barbar
ja tema vastasena minu isiklik gladiaator Vichek!
See on sinu gladiaator? - Minu jah.
Kolm raundi käsivõitlust.
Mõõkadega!
Me tahame mõõgavõitlust. Surmaheitlust.
Armu ei pakuta ega anta.
Võidelge!
Vend…
Ei tasu nende lõbuks teineteist tappa.
Erakordne!
Thraex, ta maksis vist palju.
Õnnitlen. - Tänan.
Erakordne.
Kust sa pärit oled?
Kõnele.
Käskisin kõneleda.
Ta on kolooniatest, Teie Majesteet. Ta oskab ainult oma emakeelt.
„Lahti nii päeval kui ööl
uks mustaval altmaal, tõusta ta süngusest lihtne on veel.
Ent…
üles valgele pääseda
ja helget taevast näha,
see vast, see on töö, on vaev.
Vergilius, Teie Majesteet.
Luule!
Nutikas käik, Macrinus. - Tänan.
Tülpimus tikkus peale, aga sa üllatasid mind.
Peaasi, et jäite rahule.
Nii see tõesti on.
Isegi väga.
Ja me soovime sinu poeeti…
suurel areenil näha.
Mina niisamuti, Teie Majesteedid.
Tänan.
Viggo?
Lähme.
Võitlesid tublisti, aga sul ka vedas.
Värsiread, mida deklameerisid.
Aafrikas sa neid küll ei õppinud.
Head värsid jõuavad kaugele.
Kes sulle luulet õpetas?
Vangistatud Rooma ohvitser.
Ma pidin teda valvama, aga tema jutustas ajaviiteks lugusid.
Mis vangist edasi sai? - Pistsime nahka.
Nagu barbaritel kombeks. - Barbaritel, jah.
Kus sa sündisid?
Mis sul minu minevikust, kui mu tulevikuks on su areenil surra?
Mis kasu on mul Rooma rahast?
Gladiaator…
saab endale uue elu osta.
Oma vabaduse.
Rooma unistus.
Ei. „Ori ei unista mitte vabadusest, vaid oma isiklikest orjadest.“
Cicero.
Kasvatati sind selles vaimus, Macrinus?
Mida pidid sina Rooma raha nimel tegema?
Sa lubasid mulle pead.
Teeni mind auga, ja saad mistahes pea.
Isa,
kaitse meid ja anna juhatust.
Senaatorid.
Emand.
Emand, meie kohtumiseks pole just parimad ajad.
Küll need veel tulevad.
Aga miks me siin oleme?
Selleks, et linn tagasi võtta.
Ja teha Roomast selline linn,
nagu see olema peaks.
Õilis ettevõtmine.
Millal? - Mängude viimasel päeval.
Sõjavägi ootab Ostias mu käsku.
5000 mulle ustavat sõdurit
sisenevad Rooma ja Colosseumi,
kus nad vahistavad keisrid kuritegude eest senati
ja rahva vastu.
See plaan on auahne ja ohtlik.
Te hakkate Roomat juhtima ja…
Marcus Aurelius rääkis võimu tagastamisest senati kätte,
aga see oli ammu.
Paljugi on muutunud.
Rahval pole olnud lootust
juba pikki aastaid.
Vaja on aega
ja tarkust…
Lucilla, sa oled Marcus Aureliuse tütar.
Ma olin talle ustav.
Nagu sinulegi.
Senaator Thraex?
Poliitika järgib võimu, emand.
Võta tagasi see, mis kuulub sulle,
ja senat annab oma toetuse.
Tänan.
ROOMA VÄRAV
Süüa! Toitu!
Kui mulle sellest paigast räägiti,
ei mainitud kunagi lehka.
Seda õhkab Hannost.
Peate mind lihtsalt ära kannatama.
Ja mis see seal on? Hunt?
Need kaksikud olid heidikud,
kes jäeti surema.
Emahunt leidis nad ja imetas oma piimaga.
Hundi vaprus on neil veres.
Kust sina seda tead?
Tean, et nad külvavad kaost.
Rooma nakatab kõiki, kes tema rüppe langevad.
Poleks uskunud, et see on nii suur. - Ära mine selle õnge.
See linn on haiguse küüsis.
Süüa! Süüa!
Sina! Barbarikõnts!
Aidake! Palun aidake!
Thraex.
See meie kihlvedu.
Barbar. Ma pole unustanud. Tasun oma võlad alati.
Teen ettepaneku panust kahekordistada.
Ja kui sa võidad, oleme sinuga tasa.
Värske liha.
Rivvi! Rivvi!
Mängige! Mängige!
Keiser Caracalla.
Keiser Geta.
Rooma kodanikud!
Neid pühi mänge
peetakse Rooma võidu auks
Numiidia barbarite üle…
Minge! Eluga!
…ja austamaks Rooma leegioni ülemat,
väejuht Justus Acaciust!
Elagu Acacius!
Ja koos temaga
Lucillat, keiser Marcus Aureliuse tütart.
Lucilla! - Rooma ema!
Acacius.
Väejuht.
Acacius! Acacius! Acacius!
Kõnele nendega.
Ma pole ei oraator ega ka poliitik.
Olen sõdur.
Ma olen näinud meeste ja naiste vaprust sõja ajal.
Ja kord ka sellel areenil.
Kui midagi jumalailt paluda…
siis samasugust vaprust.
Sest Rooma vajab seda praegu.
Acacius! Acacius! Acacius!
Lõunaväravast väljuvad
Macrinuse võitlejad Thysdrusest!
Keisrite
Caracalla ja Geta nimel astub üles
alistamatu tšempion,
Hävitaja Glyceo!
Kannatust.
Elagu tseesarid!
Glyceo! Glyceo! Glyceo!
Hoiame kokku ja kui ta ründab, hargnege müüri äärde.
Miks?
Kannatust!
Jookseme!
Argpüksid!
Müüri äärde!
Tule aga!
Vend, see on ju see poeet, kas pole?
Ei mäleta.
See õhtu oli hägune.
„Lahti nii päeval kui ööl uks mustaval altmaal,
tõusta…“ Mis see oligi.
„Tõusta…“
„Tõusta ta süngusest…
lihtne on veel.“
Kilp!
Armu! Armu! Armu!
Verd.
Lucilla, kas heidame armu?
Armu.
Ei mingit armu!
Jumalad on su elu säästnud…
Pigem valin mõõga, kui halastuse roomlaselt!
Surma! Surma! Surma!
Hanno! Hanno! Hanno!
Areenilt vabadust ei leia.
Ainult surma.
Minge kongidesse.
Hanno! Hanno! Hanno!
Tule, lähme.
„Lahti nii päeval kui ööl uks mustaval altmaal,
tõusta ta süngusest lihtne on veel.“
Säh sulle.
Oledki mul peos.
Olen Maximus, Rooma päästja!
Scatto ja Argento.
Lucius pole ohus?
Lucius!
Lucius.
Sa oled nüüd ainus troonipärija.
On neid, kes tahavad sind tappa, et võimu haarata.
Vannun, et toon su tagasi, kui aga saan.
Ema, miks sa ei saa minuga tulla?
Ma pean siia jääma sinu pärast.
Ja ka Rooma pärast.
Ära unusta, kes sa oled.
Ja et ma armastan sind.
Väga.
Tule.
Anna jalg.
Mine. Mine!
Nõndaks.
Mis on su nimi?
Olen Ravi. Tohter.
Siin sureb rohkem mehi nakatunud haavadesse
kui seal, areenil.
Seda tuleb puhastada, õmmelda ja…
Valus on kindlasti.
Saatana hinguse ja oopiumi segu.
Valu vastu.
Hinga sisse.
Ma olen siin nii pikalt olnud, et olen juba kõigega harjunud.
Kõiki amputeerimisi ei jõua kokku lugedagi.
Kus sa seda õppisid? - Miks sa pärid?
Oled karmi käega.
Ma olin kunagi ise gladiaator.
Oleksid sa minust võitu saanud?
Tippvormi ajal, muidugi.
Sellises seisus poleks sa mingi vastane.
Sinu õnneks panin mõõga juba ammu maha.
Nüüd siis päästan elusid, mitte ei võta neid.
Miks selline kannapööre?
See, mida teeme elus, jääb kajama igavikku.
Tuttavad sõnad.
Mina neid ei lausunud. Need seisavad hauakivil,
mille all puhkab üks gladiaator.
Mu tšempion, tunnen Saatana hinguse lõhna!
Minu… tšempion.
Kuulsid rahvast rõkkamas?
Kuulsid rõkkamas?
Sinus on midagi. Märkasin seda kohe.
Tõsi ka? - Jah.
Kreeklased kutsuvad seda…
thymos'eks.
Suitsuks.
Raevuks.
See raev on sinu anne.
Nagu vägeval Achilleusel.
Hoia seda hoolega.
See sillutab sulle tee kuulsuseni,
mu tšempion.
Tänan, et mind kutsusite.
Mul on tõeline au.
Õukonnas kõneletakse teist palju.
Jah.
Me oleme varem kohtunud.
Kas tõesti? - Kunagi ammu.
Kus?
Teenisin teie isa sõjaväes tema Aafrika vallutuskäigul.
Te olite mu isa teenistuses?
Mul oli privileeg
lugeda tema teost „Iseendale“.
„Parim viis kätte maksta…
on mitte muutuda nendesarnaseks.“
Ma kuulsin, et te varustasite relvadega keisririigi pooli leegione,
aga praegu ja siin, Roomas,
kogute mõjuvõimu gladiaatoreid rahastades.
Ma lihtsalt armastan seda ala.
Ja kust te gladiaatoreid leiate?
Nad on tavaliselt sõjavangid.
Või hulkurid. Miks te seda küsite?
Mees võib valida võitlemise…
ja ellu jääda. Elus käib kõik samamoodi nagu areenil, kas pole?
Kes see on?
Minu isa noorena.
Tal oli laps?
Kõik teavad seda. Kui Commodus tapeti, siis poiss kadus.
Aga keda see huvitaks? - Lucillat. Veel veini!
Veel veini!
Ta oli ikkagi keiserlikku verd.
Ja poisi isa?
Avalikkuse ees Lucius Verus.
See oli korraldatud abielu. Lucilla oli 14.
Naised polnud mehe maitse.
Ega mõnikord ka minu. - Ega ka sinu!
Ei, ei, ei. Jutud käisid, et Lucilla pidanud armukesi.
Ja juttude järgi oli tõeline isa Commodus.
Vennalik armastus, mõistad? - Jah.
Kui poiss tõesti suri,
pidid säilmed ju jääma.
Kui ta aga ellu jäi, on ta umbes…
Rehkendame välja.
Ta oli Commoduse surma ajal 12? - Jah.
Seega oleks ta siis…
Emand.
Gracchus.
Palun tulge. - Tänan.
Gladiaator,
tunned sa mind?
On sul peret?
Mu kaasa. Arishat.
Arishat.
Ta tapeti teie abikaasa käsul.
Rooma nõretab omaenese verest.
Ent ometi naudite Colosseumi rõõme.
Sa ei mõista paljutki.
Lucius.
Ma ei tea, kelleks sa mind pead.
Minu nimi on Hanno
ja mul pole ema, või siis ma ei mäleta teda.
Anna andeks.
Kui sinu poeg oleks siin, paluks ta taganutmise jätta.
Sest ta pole poiss, kelle minema saatsid. See poiss on surnud.
Sa ei pruugi minust suurt pidada.
Võid arvata, et reetsin su.
Aga sa pead teadma,
et kui sul pole ema armastust,
olgu siis vähemalt isa tugevustki.
Seda läheb vaja.
Tema nimi oli Maximus Decimus Meridius.
Ja ma näen teda sinus.
Välja siit.
Emand, me peame kohe lahkuma!
Lucius, me armastasime sind väga,
mina ja su isa.
Surres oli su nimi tema huulil…
Kao välja!
Lucius on elus.
Oled sa kindel?
Jah.
Ma tunnen oma poega.
Ma rääkisin temaga täna.
Olen oma teo pärast temast ehk igaveseks ilma,
aga ta on elus.
Mängude kolmas päev on homme.
Enamik võitlejaid ei jää ellu.
Acacius…
sa pead teda aitama.
Aitama? - Jah.
Ma vedasin teda tookord alt.
Tean seda.
Nüüd aga enam ei või.
Mu sõjavägi on Ostias.
Kui ootame mõne päeva…
Ta ei pruugi nii kaua eladagi.
Acacius,
annaksin Rooma eest rõõmuga oma elu,
aga enda poja elu mitte.
Ja üks.
Ja kaks.
Ja üks.
Koos. Rütm, rütm, rütm!
Ja üks. Ja kaks.
Ja üks.
Pidage, pidage!
Sedasi kaugele ei jõua.
Nüüd tema üksi. Teie lahkuge.
Minge!
Näis, kaugele sa ilma meeskonnata jõuad.
Valmis?
Üks!
Ja kaks!
Rütm, rütm!
Lase käia, juurde!
Juurde!
Lahkuge.
Kõigest äädikas, mu sõber.
Oopiumi sa enam ei saa.
Järgmises elus ootab sind küllaga valu.
Ei tea, miks sa seda praegugi taga ajad.
Oled sa vaba mees, Ravi?
„Vaba.“
Olen.
Ma panin mõõga maha ja lubasin sellest lõplikult loobuda.
Ja ometi valisid selle põrgu?
Kust sa pärit oled?
Varanasist.
Miks sa tagasi ei läinud?
Kui ma ainult saaksin.
Aga…
Ma kohtasin üht naist.
Alati on naine mängus. - Tõsijutt.
Ta on Londiniumist. Britanniast.
Seega nüüd
räägivad meie pojad ainult ladina keelt.
Mu tütre silmad on sinised nagu sinul.
Oleme nüüd roomlased.
Ma kasvasin vanaisa põlvel lugusid kuulates.
Ta rääkis ikka ideaalse Rooma unistusest.
See oli nõnda habras,
et seda võis lausuda üksnes sosinal,
muidu oleks see haihtunud.
Nõndaks,
milline see unistus oli?
Rooma, kus elataks seaduse järgi ja turvaliselt.
Rooma, kus on senat.
Rooma, kus on lootust.
Su vanaisa oli üks ohtlik mees.
Sul pole suuri šansse.
Neid pole mul kunagi olnud.
Ära muretse, vanatoi.
Sa peaksid puhkama.
Homme on sinu meestel juhti tarvis.
Mäng käib elu peale!
Jääge ellu!
Poseidoni nimel
ülistame kuulsusrikast meresõda.
Neil on vibukütid.
Olge valmis ja kuulake mu käsklusi.
Sõudke nagu üks mees, eks?
Jah!
Jah? - Jah!
Täna kogeme uuesti
stseeni Salamise lahingust!
Troojalased pärslaste vastu!
Aerud välja!
Ja sõudke!
Vibukütid!
Vinna!
Sõudke!
Sõudke! Minu taktis!
Ja nüüd!
Vasakul! Valmis! Ja aerud sisse, nüüd!
Aerud sisse!
Kummargile!
Ja sõudke! Ja sõudke!
Ärge lõpetage!
Sõudke!
Ja paremale!
Rammimiseks valmis!
Hoidke kõvasti kinni!
Koonduge!
Pretoriaanid!
Lähme, rutem.
Hanno! Hanno! Hanno!
Keisrite nimel
kuulutan võitjaks Hanno!
Kes seda tegi?
Kes seda tegi?!
Mina! - Mina lasin!
Mina! Mina lasin. - Mina tegin seda!
Geta tahab teile kõigile kätte maksta.
Kas sa õppisid vibu laskma seal, kus ka etlema?
Täna õnne, et see polnud mina, muidu oleks nool sinu leidnud.
Võta istet.
Mul on uudiseid.
Ta on kohal.
Ikka veel siin.
Macrinus.
Tere tulemast.
Jah, ma kuulan.
Tead ju, et see on nüüd minu maja.
Võlgned mulle üle 10 000 denaari. Sa tead seda.
Mul on muud pakkuda.
Kariloomi. Kunsti!
Sel juhul tõde.
Mida sa tahad?
Tõde. Ma vajan tõtt.
Roomas ei juhtu midagi
sinu teadmata.
Senaatorid usaldavad sind.
Lucilla usaldab.
Mis kõige tähtsam, ka mina usaldan.
Sa soovid mu truudust?
Minu maja…
on nüüd minu oma.
Ma nõuan sinult truudust.
Ma…
Lase tulla. - Olen kuulnud…
vandenõust…
et keisrid kukutada. - Jah.
Aga see on edasi lükatud
ja areenilt päästetakse üht gladiaatorit. Täna.
Ma ei tea põhjust. - Mina tean. Ja isikut.
Teele.
Kähku.
Avage!
Avage keiserlikule kaardiväele!
Emand. Tulge kaasa.
Tänu Thraexi ja Macrinuse kodanikuvoorusele
on sinu ülestõus…
paljastatud.
Kogu au…
ja lugupidamise, mida Rooma on sulle üles näidanud,
oled sa reeturlikkusega kaotanud.
Palun, keiser Geta.
Võite mind piinata, aga ärge lugege epistlit.
Sinu nimi vajub unustusehõlma!
Kaob ajalooannaalidest.
Sa oled äraneetud, väejuht.
Sa naerad. - Te needsite mind?
Ma ei hooli sellest.
Aeg kustutab kõik. Langevad keisririigid ja ka keisrid.
Miks oodata?
Lasen tal soolikad välja! - Ei, ei, ei!
Las olla. Tule! Tule!
Hukkamine olgu avalik.
Avalik?
Riputage ta sisikond linnaväravaile! Ja lööge naine risti!
Lööge naine risti!
Viige nad minema!
Tänan, Macrinus.
Tule.
Viimastel päevadel
ei mõtle ma sinust kui alamast,
vaid kui tõelisest sõbrast.
Tänan. Suur tänu.
Suur tänu. Aga sõbrana
pean ma manitsema ettevaatusele.
Acacius on Rooma kangelane.
Ristilöömine on varaste
ja kristlaste jaoks.
Plebeide moodus. - Ta on reetur. Ta peab surema.
Nõus.
Laskem jumalatel otsustada…
tema saatus
Colosseumis.
Laskem jumalatel otsustada.
Tead, eile öösel nägin ma unes tumedat jõge.
Aga seekord, esimest korda, ületasin ma selle.
Minu kodukandis
tähendab jõe ületamine andestamist
ja lunastust.
Minu kandis tähendab, et oled juba surnud.
Aga ma ei tundnud hirmu.
Sest…
keegi ootas mind teisel kaldal.
Tehtud.
Kes on see mees,
kelle nimi maha kraabitud?
Maximus.
Ma nägin kord tema võitlust.
Ta oli suurepärane.
Jah. Mina jõudsin areenile pärast teda,
aga paljud sosistasid ikka temast.
Kõnelesid temast.
Sellest võitlusest.
Ma kohtusin temaga ühe korra.
Ta oli lahke.
Lõi selja sirgu.
Tule kaasa.
Tule minuga kaasa.
Kui mässumeelne gladiaator sureb, matame ta siia.
„See, mida teeme elus, jääb kajama igavikku.“
See on Argento ja see on Scatto.
Terviseks.
Ja aitab.
Reetur ja salasepitseja,
kes tegutses keisrite ja Rooma riigi vastu -
väejuht Justus Acacius,
rahvavaenlane!
Acacius!
Me armastame sind, Acacius! Sa oled kangelane!
Acacius! Acacius! Acacius!
Vae victis. - Väejuht.
Acacius! Acacius! Acacius!
Pärit alistatud Numiidiast,
kahe võiduga Colosseumis astub teie ette…
Mine. Vae victis.
Hanno! Hanno! Hanno!
…Hanno!
Issand,
loovutan teile kõik, mis mul on!
Liiga hilja. - Rooma reetur
või barbarist kangelane.
Laskem jumalatel otsustada.
Lucius, pea kinni.
Oota! Pea kinni!
Ma olen kõigest astja.
Täitke mind kättemaksuga
ja alistage reetur.
Korja üles!
Braavo, Hanno!
Me armastame sind, Acacius!
Mida sa ootad? - Sa sured!
Ma tean, kes sa oled.
Lucius Verus Aurelius.
Acacius tõstis käe!
Ta annab alla.
Laskem jumalatel otsustada.
Jumalad on otsustanud.
Tee, mida vaja.
Aga enne mu surma pead teadma,
et ma armastan su ema Lucillat…
ja su isa…
Maximust.
Olin valmis tema eest surema.
Tapa ta!
Jäta ta ellu! Palun!
Armu! Armu! Armu! Armu!
Tapa ta!
Tapke ta! - Vibukütid!
Ei! - Tapke ta!
Acacius! Acacius!
Tapke ta!
Tapke!
Tapke ta! Tapke ta!
Acacius!
Ei!
Acacius!
Olge te neetud!
Surm on liiga leebe karistus!
Kas nii kohtleb Rooma oma kangelasi?
Vastake mulle!
Kui tema elul pole väärtust, mis maksab siis teie oma?
Jumalad on otsustanud!
Hanno! Hanno! Hanno! Hanno!
Peaksime turvalisuse huvides paleesse naasma.
Hanno! Hanno! Hanno!
Eemale! Eemale!
Arishat!
Meil oli kokkulepe.
Ma andsin ta sulle. Sina jätsid ta ellu.
Ja sina said, mida tahtsid.
Nagu alati. Miks sa ta ellu jätsid?
Sa ostsid gladiaatori, mitte orja.
Minu tahe on minu teha.
Kui sinivereline sa oled?
Vahest tuksub selles rinnas roomlase süda.
Vägevaim Rooma tempel, Colosseum.
See on see, millesse nad usuvad.
Võimu.
Siin jälgitakse, kuidas tugevad alistavad nõrku.
Peab ju olema ka muud. - Ei ole.
Peab olema teistsugune Rooma. - Seda pole.
„Unistus“?
Rooma unistus?
See on ühe vana mehe ulm.
Kes sa oled?
Mis nime kandsid sa enne Rooma nime võtmist?
Seda ei saa sa kunagi teada.
Mina olen sinu saatus.
Jumalad tõid sind minu rüppe.
Sinust saab minu relv.
Ei juhtu seda selles ega järgmises elus.
Sa pole minu saatus.
Aga ma näen sinu surma.
Mis mul üle jäi? Ta sepitses oma lirvaga meie tapmist.
Kuuled neid? Meile ihutakse hammast!
Pretoriaanid suruvad rahva maha nagu ikka.
Sina tõid meile häda kaela. - Räpane pärdik!
Vahest peaksid…
Donduse mujale viima, et ta maha rahuneks?
Andesta mu venna vahkviha.
Tema niuete tõbi on jõudnud talle ajju.
Iga päevaga läheb hullemaks. - Panen talle aru pähe.
Ma näen sind.
Caracalla, Caracalla!
Tule, tõuse nüüd.
Aja end püsti. Mitte sina.
Hüva, nõndaviisi.
Nii, kuula nüüd mind.
Mis lahti?
Mul pole kunagi midagi olnud.
Kõik oli meie, alati.
Isegi emaüsas üritas ta…
lõhkuda mu nabanööri,
et ma ei saaks hingata.
Sa mäletad seda? - Muidugi.
Tule, istume. - Kes saakski unustada.
Mu süda ei saa vaiki olla.
Mida?
Istu.
Su vend
kavatseb sind süüdistada
terve senati ees… - Aga mina ei teinud midagi!
…selles, mis tänavail toimub. Selles kaoses.
Ta valetab!
Ükski tunnistus pole hullem kui ühe venna oma teise vastu.
Milline vale! Ta valetab alati!
Ta võib olla äärmiselt veenev.
Ja siis? Mida minuga tehtaks?
Ma ei söanda ette kujutadagi. Aga mõtle, mida tehtaks Dondusega?
Mida nad teeks Dondusega?
Sina otsustad.
Vend.
Pane nuga ära.
Sa valetad.
Anna siia. - Sa valetad alailma!
Vaata silma. Vaata mulle otsa.
Valetad! - Kuula. See on nõidus.
Valetad! - Kuri nõidus!
Olen sind alati kaitsnud. Sest armastan sind.
Tule mõistusele. Aita mind.
Lucius.
Kes teadnuks, et saatus juhatab meid siia.
Ja ometi siin me oleme.
Ringiga tagasi alguses. Sa saatsid mu ära, ent saatus…
tõi mind tagasi siia, kus tema suri.
See sõrmus…
kuulus mu isale.
Ta andis selle sinu isale Maximusele usalduse märgiks.
Mina kinkisin selle Acaciusele tema vapruse eest.
See sõrmus kuulus minu kaasale.
Kannan neid koos.
Mul on Acaciuse pärast südamest kahju.
Ma nägin temas vaenlast.
Ta oli Rooma sõdur.
Tal oli plaan.
Ta valmistas Ostias ette vägesid Darius Sextuse juhtimise all.
Nendega pidi ta minema keisrite vastu.
Acacius. Maximus. Marcus Aurelius.
Nad elasid ja surid Rooma nimel.
Nagu me kõik.
Nüüd kavatsevad nad sinu tappa?
Pärast isa surma on mõõka nii mõnigi kord mu kaelal hoitud.
Aga nüüd, mil ma su leidsin, on sellest ükskõik.
Ma ei pelga enam.
Ma tean nüüd väga hästi, mis tunne on kaotada neid, kes kallid.
Aga ma leidsin su ega kavatse sind uuesti kaotada.
Sa oled isa moodi.
Julge.
Uhke.
Mul pole tema tugevust.
Kui see vaid tõele vastaks.
Veenaksin sind Roomast põgenema.
Lahku nüüd.
Jõud ja au.
Keisrina
olen ma kokku kutsunud senati, et määrata ametisse esimene konsul
ja anda talle võim
sõjaliste ning kodanlike ülesannete täitmiseks impeeriumis.
Nimetan ametisse…
kodanik Donduse!
Elagu Dondus!
Elagu Dondus. - Elagu Dondus!
Teiseks konsuliks…
nimetan…
kodanik…
Macrinuse!
Elagu Macrinus!
Selle tähistamiseks korraldan triumfiparaadi.
Toimuvad mängud
ja massihukkamised.
Elagu impeerium!
- Elagu impeerium!
Istuge.
Juhtumisi, härrased,
on tänu heale õnnele ja pisukesele osavusele
mul juurdepääs allesjäänud keisri kõrvale.
Võin olla ta mõistuse hääl…
ja taltsutada sõgedust tänavail. Aga…
korra taastamiseks…
on mul vaja võimu…
ja käsuõigust
pretoriaanide sõjaväe üle.
On aeg…
hääletada.
Poolt! - Poolt!
Olen teie alandlik teener.
Laske käed alla.
Võite istuda.
Rooma peab langema.
Tuleb üksnes tõuge anda.
Aga kui Rooma langeb,
mis saab edasi?
Sa oled oma isa laps.
Tema Rooma unistus polnud iial unistus.
Kõigest väljamõeldis.
„Parim viis kätte maksta
on mitte muutuda nendesarnaseks.“
Mina pole selline, nagu oli sinu isa.
Tema unistas, mina aga kuulutan tõde.
Ja ainus tõde minu Roomas
on tugevama õigus.
Ma kuulusin…
keisrile.
Nüüd kuulub mulle terve impeerium.
Kus veel peale Rooma võib seda juhtuda?
Tunned sa ära oma isa märgi mu ihul?
Kui on midagi, mida sa vajad…
neil viimastel tundidel,
anna teada.
Sinu surm avab mulle tee troonile.
Homme toimuvad mängud
ja seal…
jään ma peale.
Ravi!
Saad hommikuks Ostiasse sõnumi toimetada?
Kes on Ostias?
Sõjavägi.
Palun sul eluga riskida, mu sõber, millegi ääretult tähtsa nimel.
Ratsuta Ostiasse.
Vii sõrmus väejuht Darius Sextusele. Kuulad sa mind?
Darius Sextus.
Ta tunneb Acaciuse sõrmuse ära.
Ja mida…
ma talle ütlen, et kes sõrmuse saatis?
Ma olen Lucius Verus Aurelius,
troonipärija.
Ütle, et kutsun sõjaväge uue vabariigi kaitsele.
Võin ma sind usaldada? - Jah.
Kindel? - Jah.
Ravi! Ma vajan su võtmeid.
Tänan.
Seis! Tule tagasi!
Kes sulle selle andis?
Lucius Verus Aurelius.
Rooma troonipärija.
Kas peame ikka Lucilla tapma?
Kuni ta elus on, ähvardab sind oht.
Alati.
Teda armastatakse. Surm ässitaks rahva üles.
Kui ta sureb ja rahvas mässama hakkab,
annan neile Caracalla pea ning rahvas on vaimustuses.
See, mu sõber, ongi poliitika.
Kas läheme? - Jah.
Täna ootab sind su viimane võitlus, tšempion.
Ja meie isand kingib sulle…
puust vabadusemõõga.
Aga enne tuleb see välja teenida.
Täna kaitsed sa oma ema.
Olgu puit või teras, mõõk on ikka mõõk!
Jää mind ootama.
Austamaks otsust, mille langetasid keiser Caracalla,
esimene konsul Dondus ja teine konsul Macrinus,
ning karistuseks salasepitsuste eest impeeriumi vastu,
laimu eest keiserliku vereliini vastu
ja sõjaväelise mässu õhutamise eest koos oma mehega,
ootab kuningannat jumalik kohtumõistmine
pretoriaani kaardiväe käe läbi.
Ma pole väepealik,
aga me kõik siin oleme sõdurid.
Ja kuni praeguseni
oleme võidelnud ei muu, kui järjekordse elupäeva nimel.
Milline on käsk?
Te võite naasta kongidesse, kui ei soovi seda võitlust pidada.
Või…
minuga ühinedes
võidelda vabaduse eest ka väljaspool neid müüre.
Jah!
Olid ajad, mil au polnud Roomas pelk sõnakõlks.
Selles Roomas
pole au enam olemas.
Meie peame selle üles leidma!
Ja olgu teada:
kus on surm, seal pole meid.
Kus oleme meie,
seal pole surma!
Vannun mõõga nimel.
Jõud ja au.
Jõud ja au! Jõud ja au! Jõud ja au!
Ärgu öeldagu, et keiser pole armuline.
Kuningannale antakse üks gladiaator,
kes kaitseb teda pretoriaani kaardiväe eest.
Tšempion Hanno!
Hanno! Hanno! Hanno!
Jah!
Kutsuge ratsavägi. Teeme lõpu.
See on sõda! Tõeline sõda!
Acaciuse sõjavägi läheneb Roomale.
Saame neist veel jagu. Neil on 5000 meest, ei enamat.
Palju meil on?
6000. Vahest rohkemgi.
Ratsuta värava juurde.
Hoia oma räpased käed…
Närakad!
Lucius!
Anna vibu.
Mine, mu poeg.
Lucius…
Ratsu!
Mitu korda seda barbarit tapma peab?
Minu nimi on Lucius Verus Aurelius!
Keisriks ei saa pelgalt vereliini kaudu.
Võim tuleb jõuga võtta ja seda jõuga hoida.
Oled sa selleks valmis?
Ma ei võitle võimu nimel.
Soovin vabastada Rooma sinusugustest ja selle rahvale tagastada.
Jumaladki ihkavad Rooma taassündi.
Nad saatsid minu seda täide viima.
Aga mis siis, kui sinu jumalad saatsid mind siia sind tapma?
Teeme sellele lõpu, Macrinus!
Jõud ja au, mu poeg.
Te ootate, et kõneleksin.
Ma ei tea, mida muud öelda, kui et oleme kõik näinud liialt surma.
Ärgu valatagu enam piiskagi verd türannia nimel.
Mu vanaisal Marcus Aureliusel
oli unistus ideaalsest Roomast.
Selle unistuse eest pidi mu isa
Maximus Decimus Meridius
surema.
Ideaal.
Linn kõigi ja pelgupaik hädaliste jaoks.
Kodu, mille nimel tasub võidelda.
Kodu, mida Maximus kaitses terve elu.
Seda unistust pole enam.
Aga kas söandame…
selle unistuse koos üles ehitada?
Mida te kostate?
Jah!
Jah! Jah! Jah! Jah!
Ema.
Kõnele minuga, isa.
Tõlkinud: Piret Nukki