Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
GLADIATORS II
…sveicinu jūs.
16 GADUS PĒC MARKA AURĒLIJA NĀVES
VIŅA "SAPNIS PAR ROMU" IR AIZMIRSTS.
IMPERATORU DVĪŅU
GETAS UN KARAKALLAS TIRĀNIJAS LAIKĀ PIEAUG KORUPCIJA.
VIŅU NEŽĒLĪGĀ AGRESIJA KĀ MĒRIS IZPLATĀS
VISĀ IMPĒRIJĀ.
DIŽĀS PILSĒTAS KRIŠANA IR NENOVĒRŠAMA.
ATLIEK TIKAI TO CERĪBAS, KURI JOPROJĀM UZDRĪKSTAS SAPŅOT…
Esi maigs, Hanno.
Mēs piesaucam jūsu dižos vārdus, lai nākat mums palīgā.
Uzveiciet romiešus.
NUMĪDIJA, 200. GADS
Iznīciniet viņu kuģus, viņu kara mašīnas un viņu kareivjus.
Mēs gūsim virsroku.
Ozasis.
Arišata.
Hanno.
Tu šodien neatnesi ziedojumu.
Es labprātāk upurēšu romieti.
Kur esi tu,
esmu arī es.
Un kur esi tu,
tur mūžīgi esmu arī es.
Mana sieva.
Pārāk spēcīgs vējš. Satīt buras un izvilkt airus.
Satīt buras, izvilkt airus!
Satīt buras un izvilkt airus!
Izvilkt airus!
Viņiem pieder tikai nozagtās zemes.
Visur, kur viņi iet, viņi atstāj postu un sauc to par mieru.
Šī ir pēdējā brīvā pilsēta Āfrikā.
Šodien mēs iesim kaujā.
Lūdzieties, lai jūsu dievs ir ar jums. Ja nebūs, viņš nav nekāds dievs.
Mums nav jābaidās.
Kur ir nāve, tur mūsu nav.
Kur esam mēs…
tur nav nāves.
Palieciet kopā un gaidiet manas pavēles.
Acis vaļā un skaidru galvu.
Uguni!
Sagatavot ieročus!
Vēlreiz!
Labā puse ir liesmās!
Palikt ierindā!
Vilkt!
Strēlnieki gatavībā.
Šaut!
Nostiept!
Uzvilkt!
Atlaist!
Strēlnieki!
Uguni!
-Pacelt torni! -Pacelt torni!
-Atpakaļ uz ahteru! -Atpakaļ uz ahteru!
Turpini griezt.
Nolaist paceļamo tiltu!
Tilts ir iesprūdis!
Kungs!
Palaist!
Strēlnieki!
Tur!
Nogaliniet viņu!
Arišata!
Arišata.
Arišata!
Es tevi gaidīšu.
Pārbaudiet visus līķus! Neko neatstājiet!
Es ieņemu šo pilsētu…
Romas triumfa vārdā.
Vae victis.
Bēdas uzveiktajiem.
Nākamais!
-Lejā pa kāpnēm! -Lejā!
Ko viņi tev nodarījuši?
Pacel. Mierīgi, mierīgi. Turi.
Arišata?
Man žēl, mans dēls.
Man nav atlicis daudz laika.
Šī galera mūs sūtīs pretim kaut kam, ko es nespēšu paciest.
Esmu gatavs doties uz citu vietu.
Paliec šeit vēl mazliet.
Es atceros, kad tevi atveda pie mums.
Vientuļš zēns no tuksneša. Vientiesīgs.
Nobijies.
Tu pieņēmi visu, ko tev mācījām.
Tu atradi Arišatas mīlestību. Tava dvēsele…
tika piepildīta no jauna.
Kad es nomiršu,
mani senči mani sagaidīs nākamajā pasaulē.
Kurš sagaidīs tevi?
Hanno,
es esmu pagalam.
Neļauj viņiem mainīt to, kas esi.
Esat redzējuši šo zēnu?
Ema! Ema!
Tālāk tev jāiet vienam, Hanno.
Neļauj viņiem tevi atrast.
Ej. Ej.
OSTIJA ROMAS OSTA
Akācij! Akācij! Akācij!
Imperator Geta.
Imperator Karakalla.
Ģenerāli Akācij.
Es jūsu vārdā esmu sagrābis Numīdiju,
lai jūsu vara aizēnotu visus imperatorus pirms jums.
Uzliec viņam lauru vainagu, brāli.
Akācij! Akācij! Akācij!
Lai godinātu tavu iekarojumu,
Kolizejā notiks spēles.
Es nelūdzu spēles man par godu.
Kalpošana senātam un romiešiem
man ir pietiekams gods.
Tu esi pārāk pieticīgs, Akācij.
Tik dižam ģenerālim tas nepiestāv.
Tas ir jūsu, nevis mans triumfs.
Es tikai lūdzu atelpu no kara,
lai pabūtu ar sievu.
Ar sievu, jā.
Vai atceries privilēģijas, ko viņai piešķīrām?
Kāpēc viņa nav klāt šajā notikumā?
Būs vēl uzvaras.
Persija.
Indija.
Jāiekaro abas.
Romai ir tik daudz pavalstnieku.
Viņai tie jābaro.
Viņi var ēst karu.
Tavas uzvaras tiks svinētas
kā cieņas apliecinājums Romas tautas dižumam.
ANTIJA ROMAS PIEPILSĒTA
Ejiet ellē!
Padibenes, pazūdiet!
Tisdras Makrīns,
gladiatoru pavēlnieks!
Turies tuvumā.
Edili un pilsētas padomnieki,
ievērojamie viesi,
Antijas pilsoņi!
Raugieties uz likteni,
kas piemeklē uzveiktos Romas ienaidniekus:
barbarus no Numīdijas
un viņu vadoni
Jugurtu!
Mūs medī!
Tas ir interesants.
Es viņu nopirkšu.
Stāt! Kas tur?
Ģenerālis.
Mana kundze.
Pasakos dieviem, kas tevi atveda mājās veselu.
Pasakies armijai. Viņi mani sargāja.
Es tevi pabarošu.
Ejiet.
Pie mūra.
Arēna ir svēts templis.
Drosmīgākajiem no jums ceļš uz triumfu ved caur arēnu.
Arēnā vergi kļūst par gladiatoriem un gladiatori kļūst brīvi.
Tev ir tārpi.
Es šo zinu. Viņš ēd pērtiķus.
Ejiet. Sēdiet. Ēdiet.
Tu.
Hanno, piecelies.
Kura ir tava dzimtā valoda? Es runāju visās.
Tu neatbildi, jo nevari vai negribi?
Labi.
Vardarbība ir pasaules valoda.
Vigo, pārbaudi viņa spējas.
Viņš var cīnīties ar pērtiķi. Redzēsim, kā ar cilvēku.
Pietiek!
Ļoti labi.
Nomazgā viņu.
Atved viņu pie manis.
Spēcīgs žoklis.
Labas rokas.
Labāka smarža.
Tev labi padosies.
Izvēlēties gladiatorus
ir māksla.
Daži izvēlas izklaidētājus.
Daži izvēlas negantu spēku.
Es izvēlos dusmas.
Pūlim patīk asinis.
Un tie, kam tās tīk tāpat kā viņiem.
Un tu, mans draugs, dusmas…
no tevis līst kā…
kā piens…
no padauzas krūts.
Tu būsi krietns cīnītājs.
Ne tev.
Jā. Tu necīnīsies manis dēļ.
Ielikšu arēnā, tu cīnīsies vai mirsi. Izvēle ir tava.
Bet kura galvu varu tev dot,
lai remdētu šo niknumu?
Visas romiešu armijas.
Tas ir par daudz.
Pietiks ar ģenerāli.
Ar ģenerāli?
Ģenerāli Akāciju?
Izmanto savas dusmas man par labu,
un viņa galva tiks tavam zobenam.
Kalpo man, un es kalpošu tev.
Atsaki man,
un tu mirsi.
Dažkārt vēlos, lai tu mani atstātu, nevis cīnītos viņu karos.
Es esmu pieņēmis lēmumu.
Es varu ar to sadzīvot.
Bet mana pacietība pret tiem diviem ir beigusies.
Leta?
Vari doties uz savām istabām. Mums vairs neko nevajag.
Dzirdēt, kā sievas un mātes apraud mirušos Numīdijas pludmalē…
Lūсilla.
Pietiek.
Es neizpostīšu
vēl vienu paaudzi jaunu vīru viņu iedomības vārdā.
Ja cīnīšos vēlreiz, tas būs, lai gāztu viņus.
Kad ieradīsies tavi kareivji?
Viņi sasniegs Ostiju pēc desmit dienām.
Cik daudzi no viņiem būs uzticīgi tev vienam?
Visi.
Imperatoriem nav tautas atbalsta.
Tauta ir nogurusi no neprāta, tirānijas.
Ko nozīmē Romas sapnis, ja tās tauta nav brīva?
Līksmojiet.
Pārmērīgi!
Paldies. Paldies.
Lūdzu, dzeriet.
Es atvainojos. Makrīn!
Zināju - ar provincēm tev nepietiek.
-Esmu šeit tikai spēļu dēļ. -Nu…
tu nebūsi vīlies.
Romā ir spēles, kas patīk tādiem vīriem kā tu.
Tādiem vīriem kā es? Tādiem kā mēs.
Es zinu, ka Romā nekas nenotiek bez tavas ziņas.
Kāda ir mana loma šeit?
Tu drīz vien uzzināsi.
Kas par runām, ka tu interesējies
par dalību senāta vēlēšanās, Makrīn?
Es? Nē, es…
Es pat neprotu izmantot abaku. Bet es saprotu,
ka tavi viesi šādu notikumu laikā mēdz slēgt derības?
Cik liela summa tev prātā?
Tūkstoš zelta denāriji?
Divi.
Divi?
Denāriji.
Atkāpieties! Atkāpieties!
Mani imperatori.
Pavēlnieki, dāmas un kungi, un senatori.
Jūsu izklaidei -
cīņas māksla!
Jūsu priekšā stādu barbaru
pret manis paša cīnītāju, vareno Vičeku!
-Tas ir tavs gladiators? -Jā.
Trīs kārtas, tuvcīņa.
Zobenus!
Mēs gribam zobenus. Cīņu līdz nāvei.
Neviens netiks apžēlots vai pasaudzēts.
Cīnieties!
Brāli,
nenogalēsim viens otru viņu prieka dēļ.
Ievērojami!
Traks, viņš izskatījās dārgs.
-Apsveicu. -Paldies.
Ievērojami.
No kurienes tu uzradies?
Runā.
Es teicu: runā.
Viņš ir no kolonijām, Jūsu Majestāte. Viņš saprot tikai savu dzimto valodu.
"Elles vārti ir vaļā dienu un nakti.
Nokāpšana ir gluda, ceļš ir viegls.
Bet…
atgriezties no elles
un skatīt līksmās debesis
būs smags darbs."
Vergilijs, Jūsu Majestāte.
Dzeja!
-Gudri gan, Makrīn. -Paldies.
Es biju garlaikots, bet tu pārsteidz.
Mana vienīgā vēlme ir izklaidēt jūs.
Mēs esam izklaidēti. Esam.
Mēs esam izklaidēti.
Un mēs nevaram sagaidīt, kad redzēsim dzejnieku
uzstājamies arēnā.
Es tāpat, Jūsu Majestātes.
Paldies.
Vigo?
Nāc man līdzi.
Tu labi cīkstējies, bet tev arī paveicās.
Rindiņas, ko noskaitīji.
Tu to neiemācījies Āfrikā, to es zinu.
Labs dzejolis var mērot garu ceļu.
Kurš tev iemācīja dzeju?
Sagūstīts romiešu virsnieks.
Es viņu sargāju, un viņš stāstīja stāstus, lai nosistu laiku.
-Kas notika ar šo gūstekni? -Mēs viņu apēdām.
-Kā jau barbari. -Kā jau barbari.
Un kur tu esi dzimis?
Kāda nozīme ir manai pagātnei, ja mana nākotne ir nāve arēnā?
Kāds man labums no romiešu naudas?
Gladiators
var nopirkt savu brīvību.
Savu neatkarību.
Romiešu sapnis.
Nē. "Vergs sapņo nevis par brīvību, bet par savu vergu."
Cicerons.
To tev mācīja bērnībā, Makrīn?
Kas tev bija jādara par romiešu naudu?
Tu man solīji galvu.
Nopelni iztiku, un dabūsi jebkura galvu.
Tēvs,
sargā un vadi mūs.
Senatori.
Mana kundze.
Mana kundze, kaut nu mēs tiktos labākos laikos.
Labāki laiki pienāks.
Un kāpēc mēs esam šeit?
Lai atgūtu pilsētu.
Un atgrieztu Romu tur,
kur tai jābūt.
Riskants pasākums.
-Kad? -Spēļu pēdējā dienā.
Mana armija Ostijā gaida manu pavēli.
Pieci tūkstoši man uzticīgu kareivju
ienāks Romā un Kolizejā,
kur tie arestēs imperatorus viņu noziegumu dēļ -
pret senātu un tautu.
Tas ir ambiciozs un riskants plāns.
Jūs pārvaldīsiet Romu un…
Marks Aurēlijs runāja par varas atdošanu senātam,
bet tas bija pirms vienas paaudzes.
Daudz kas ir mainījies.
Cilvēki nav redzējuši cerību
vairāku gadu garumā.
Bet ar laiku
un vadību…
Lūcilla, jūs esat Marka Aurēlija meita.
Es viņam biju uzticīgs.
Tāpat kā jums.
Senator Traks?
Politika seko varai, mana kundze.
Atgūstiet to, kas jums pienākas,
un senāts jūs atbalstīs.
Paldies.
CEĻŠ UZ ROMU
Ēdienu! Ēdienu!
Stāstos par šo vietu
nekad netika pieminēta smaka.
Tas ir Hanno.
Jums jāsamierinās ar mani tādu, kāds esmu.
Un kas ir tur? Vilks?
Tie dvīņi bija izstumtie,
atstāti kalnos nomirt.
Tā vilcene viņus atrada un zīdīja.
Viņus uzaudzināja dzīvnieks. Tas viņiem asinīs.
Kā tu zini par šo vietu?
Zinu nemierus, ko viņi nesa.
Šī pilsēta apgāna visu, kam pieskaras.
-Ne sapnī nerādījās, ka tā ir tik liela. -Neiekrīti.
Šī pilsēta ir slima.
Ēdienu! Ēdienu!
Tu! Barbaru salašņa!
Palīgā, lūdzu, palīgā!
Traks.
Par mūsu derībām.
Tas barbars.
Es neaizmirsu. Vienmēr samaksāju.
Es tikai gribēju teikt, ka varbūt tev uzsmaidīs laime.
Dubultu vai neko?
Jauna miesa.
Nostāties! Nostāties!
Spēlēt! Spēlēt!
Imperators Karakalla.
Imperators Geta.
Romas pilsoņi!
Šīs svētās spēles
tiek rīkotas, lai godinātu Romas uzvaru
pār Numīdijas barbariem…
Aiziet! Aiziet!
…un lai godinātu Romas leģionāru komandieri
ģenerāli Justu Akāciju!
Lai dzīvo Akācijs!
Un ar viņu
ir Lūcilla, imperatora Marka Aurēlija meita.
-Lūcilla! -Romas māte!
Akācij.
Ģenerāli.
Akācij! Akācij! Akācij!
Uzrunā viņus.
Es neesmu orators vai politiķis.
Es esmu kareivis.
Es karā esmu redzējis drosmīgus vīrus un sievas.
Un vienreiz pat šajā arēnā.
Tāpēc, ja lūdzat ko dieviem…
lūdziet tādu drosmi.
Jo Romai tā tagad vajadzīga.
Akācij! Akācij! Akācij!
No Dienvidu vārtiem
cīnītāji no Tisdras Makrīna staļļa!
No pašu imperatoru
Karakallas un Getas staļļiem
nāk neuzveiktais čempions
Iznīcinātājs Glicejs!
Gaidīt.
Sveicināti, cēzari!
Glicej! Glicej! Glicej!
Turieties kopā, un, kad uzbruks, skrieniet pie mūra.
Kāpēc?
Gaidīt!
Skrieniet!
Gļēvuļi!
Pie mūra!
Aiziet!
Brāli, tas ir tas dzejnieks, vai ne?
Es nespēju atcerēties.
Tā nakts ir miglā tīta.
"Elles vārti ir vaļā dienu un nakti.
Nokāpšana ir glud…" Es neatceros.
"Nokāpšana ir gluda…"
"Nokāpšana ir gluda,
ceļš ir viegls."
Vairogs!
Žēlastību! Žēlastību! Žēlastību!
Asinis.
Lūcilla, izrādīsim žēlastību?
Žēlastību.
Nekādu žēlastību!
Tavu dzīvību saudzējuši dievi…
Es labāk stāšos zobena priekšā, nevis pieņemšu romieša žēlastību!
Nogalināt! Nogalināt! Nogalināt!
Hanno! Hanno! Hanno! Hanno!
Ceļš uz brīvību neved caur arēnu.
Tas noved pie šī.
Ejiet uz saviem kambariem.
Hanno! Hanno! Hanno!
Nāc, iesim.
"Elles vārti ir vaļā dienu un nakti.
Nokāpšana ir gluda, ceļš ir viegls."
Tur, tur, tur, tur.
Trāpīju.
Es esmu Maksims, Romas glābējs!
Skato un Ardžento.
Lūcijs ir drošībā?
Lūcij!
Lūcij.
Tagad tu esi vienīgais troņmantnieks.
Ir cilvēki, kas grib tevi nonāvēt, lai gūtu varu.
Es apsolu, ka atvedīšu tevi atpakaļ, kad būs droši.
Māt, kāpēc tu nevari nākt ar mani?
Man jāpaliek šeit tevis dēļ.
Un Romas dēļ.
Atceries, kas tu esi.
Un ka es tevi mīlu.
Es tevi mīlu.
Nāc.
Pacel kāju.
Aiziet. Aiziet!
Tātad…
kā tevi sauc?
Ravi. Es esmu ārsts.
Tāpēc ka vairāk vīru mirst no netīrumiem brūcēs
nekā tur, arēnā.
Tā jāiztīra, jāsašuj un…
tas sāpēs.
Tas ir skopolamīns un opijs.
Pret sāpēm.
Ieelpo.
Esmu šeit tik ilgi, ka vairs to nemanu.
Esmu amputējis neskaitāmus locekļus.
-Kur tu iemācījies savu amatu? -Kāpēc vaicā?
Tev ir smaga roka.
Es agrāk pats biju gladiators.
Un tu būtu uzveicis mani?
Spēku briedumā, protams.
Tavā pašreizējā stāvoklī es tevi tagad uzveiktu.
Tev ir paveicies, ka esmu nolicis zobenu.
Tagad es glābju dzīvības, nevis tās atņemu.
Un kāpēc tādas pārmaiņas tik vēlu dzīvē?
"Tas, ko darām dzīvē, atbalsojas mūžībā."
Šķiet, ka zinu šos vārdus.
Tie nav mani. Tie rakstīti uz kāda kapakmens
virs gladiatora kauliem.
Manu čempion, es jūtu skopolamīnu!
Manu… čempion.
Tu dzirdēji pūli?
Tevī kaut kas ir. Es to zināju jau no sākuma.
-Tiešām? -Jā.
Grieķi to sauc par…
thymos.
Dūmi.
Dusmas.
Tās dusmas ir tava dāvana.
Kā varenajam Ahillejam.
Nekad nepalaid tās vaļā.
Tās tevi nesīs pretī diženumam,
manu čempion.
Paldies par uzaicinājumu.
Tas ir liels gods.
Es dzirdu, ka visi par tevi runā.
Jā.
Mēs esam jau tikušies.
-Tiešām? -Sen.
Kur?
Es dienēju jūsu tēva armijā viņa Āfrikas kampaņā.
Tu dienēji ar manu tēvu?
Man bija tā priekšrocība
izlasīt viņa "Meditācijas".
"Labākā atriebība -
atšķirties no tā, kurš tevi ievainojis."
Dzirdu, ka apbruņo pusi no leģioniem visā impērijā
un tagad Romā
gūsti ietekmi, pabalstot gladiatorus.
Es to daru aiz mīlestības pret sportu.
Un kur tu atradi šos gladiatorus?
Parasti viņi ir karagūstekņi.
Vai klaidoņi. Kāpēc vaicājat?
Cilvēks var izvēlēties cīnīties…
un izdzīvot. Dzīvē ir tāpat kā arēnā, vai ne?
Kas ir tas?
Mans tēvs jaunībā.
Viņai bija bērns?
Visi to zina. Kad nogalināja Komodu, zēns pazuda.
-Bet kam tas rūpētu? -Lūcillai. Vēl vīnu!
Vēl vīnu!
Viņam bija karaliskas asinis.
Un viņa tēvs?
Šķiet, Lūcijs Vērs.
Iepriekš norunāta laulība. Viņai bija 14 gadi.
Sievietes viņam negāja pie sirds.
-Dažkārt man arī neiet. -Tev neiet!
Nē, nē, nē. Redzi, baumo, ka viņai bija mīļākie.
Un baumo, ka īstais tēvs ir Komods.
-Brālīga mīlestība, saproti? -Jā.
Ja viņš nomira,
kaut kur jābūt viņa mirstīgajām atliekām.
Un, ja viņš izdzīvoja, viņam būtu kādi…
Nu, padomāsim.
-Viņš mira apmēram 12 gadu vecumā? -Jā.
Tātad viņam būtu…
Mana kundze.
Grakh.
-Nāciet, lūdzu. -Paldies.
Gladiator…
tu mani pazīsti?
Tev ir ģimene?
Sieva. Arišata.
Arišata.
Jūsu vīra armija viņu nogalināja.
Roma slīkst savās asinīs.
Bet jūs līksmojat Kolizejā.
Tu daudz ko nesaproti.
Lūcij.
Es nezinu, par ko jūs mani uzskatāt.
Mani sauc Hanno,
un man nav mātes, ko atceros.
Man ļoti žēl.
Ja jūsu dēls šeit būtu, gan jau teiktu, lai neapraudat viņu.
Jo viņš nav tas zēns, ko aizsūtījāt prom. Tas zēns ir miris.
Varbūt tu domā, ka neesmu neko vērta.
Varbūt tu domā, ka es tevi nodevu.
Bet tev jāzina…
ja tev nav mātes mīlestības,
ņem tēva spēku.
Tev to vajag.
Viņu sauca Maksims Decims Merīdijs.
Un es tevī redzu viņu.
Ejiet prom.
Mana kundze, mums jāiet!
Lūcij, mēs tevi mīlējām,
es un tavs tēvs.
Tavs vārds bija uz viņa lūpām…
Ārā!
Lūcijs ir dzīvs.
Tu esi pārliecināta?
Jā.
Es pazīstu savu dēlu.
Es ar viņu šovakar runāju.
Varbūt es viņu zaudēju savas rīcības dēļ,
bet viņš ir dzīvs.
Rīt ir trešā spēļu diena.
Vairums cīnītāju neizdzīvos.
Akācij…
tev viņam jāpalīdz.
-Jāpalīdz? -Jā.
Es viņu toreiz pievīlu.
Es to zinu.
Es nevaru viņu pievilt šoreiz.
Armija ir Ostijā.
Ja pagaidīsim dažas dienas…
Tad viņš, iespējams, būs miris.
Akācij,
es labprāt atdotu savu dzīvību par Romu,
bet neatdošu dēla dzīvību.
Un viens.
Un divi.
Un viens.
Kopā. Ritmā, ritmā, ritmā!
Un viens. Un divi.
Un viens.
Pauze, pauze!
Tā mēs tālu netiksim.
Tikai viņš. Jūs ejiet.
Ejiet!
Redzēsim, cik tālu tiksi viens pats bez komandas.
Gatavs?
Viens!
Un divi!
Ritmā, ritmā!
Aiziet, vēl!
Vēl!
Atstājiet viņu.
Tas ir tikai etiķis, mans draugs.
Tu vairs nedabūsi opiju.
Nākamajā dzīvē tevi gaida gana daudz sāpju.
Es nezinu, kāpēc tu tās tik ļoti meklē šajā dzīvē.
Tu esi brīvs cilvēks, Ravi?
"Brīvs."
Jā.
Es noliku zobenu un solījos to vairs neņemt rokā.
Un tu izvēlējies šo elli?
Kur agrāk bija tavas mājas?
Vārānasī.
Un kāpēc tu neatgriezies?
Kaut nu es varētu.
Bet…
Es satiku kādu sievieti.
-Vienmēr pie vainas sieviete. -Vienmēr.
Viņa ir no Londīnijas. Britānijā. Tu jau zini.
Tāpēc tagad
mūsu dēli runā tikai latīniski.
Manas meitas acis ir tikpat zilas kā tavas.
Mēs esam romieši.
Es uzaugu, klausoties stāstus vectēvam uz ceļiem.
Viņš runāja par Romas sapni.
Tas bija tik trausls,
ka to varēja tikai nočukstēt…
citādi tas izgaistu.
Tad
kāds bija šis sapnis?
Roma, kurā visi ir pakļauti taisnīgiem likumiem un pasargāti.
Senāta Roma.
Cerības Roma.
Tavs vectēvs izklausās pēc bīstama cilvēka.
Tavas izredzes nav lielas.
Manas izredzes nekad nav lielas.
Neuztraucies, vecais.
Tev jāatpūšas.
Tev rīt būs jāvada savi vīri.
Runa ir par izdzīvošanu.
Izdzīvot!
Poseidona vārdā
mēs svinam jūras kara triumfu.
Viņiem ir strēlnieki.
Esiet gatavi. Gaidiet manas pavēles.
Turieties kopā un velciet kā viens, jā?
Jā!
-Jā? -Jā!
Šodien mēs no jauna izdzīvosim
Salamīnas kauju!
Trojieši pret persiešiem!
Izvilkt airus!
Un vilkt!
Strēlnieki!
Vilkt!
Vilkt! Kad teikšu!
Un… tagad!
Kreisā puse! Gatavībā, un ievilkt airus, tagad!
Ievilkt airus! Ievilkt airus!
Lejā!
Un vilkt! Un vilkt!
Neapstājieties!
Vilkt!
Un pa labi!
Gatavoties sadursmei!
Turieties! Turieties!
Pārgrupēties!
Pretoriāņi!
Ejam, ejam.
Hanno! Hanno! Hanno!
Imperatoru vārdā -
uzvarētājs ir Hanno!
Kurš to izdarīja?
-Tas biju es! -To izdarīju es!
-Tas biju es!
Geta gribēs atmaksu par jums visiem.
Tu šaut iemācījies turpat, kur skaitīt dzeju?
Priecājies, ka tas nebiju es, citādi bulta būtu atradusi tevi.
Apsēdies.
Man ir jaunumi.
Viņš ir šeit, kungs.
Joprojām šeit.
Makrīn.
Laipni lūdzu.
Jā, es klausos.
Šīs tagad ir manas mājas.
Tu man esi parādā vairāk nekā 10 000 denāriju. Tu zini.
Man ir citas lietas.
Liellopi. Māksla!
Tad patiesību.
Ko tu vēlies?
Patiesību. To es vēlos.
Romā nekas nenotiek
bez tavas ziņas.
Senatori tev uzticas.
Lūcilla tev uzticas.
Kas ir vēl svarīgāk, es tev uzticos.
Tu gribi manu uzticību?
Man pieder…
tava māja.
Es gribu tavu uzticību.
Es…
-Saki. -Es esmu dzirdējis
par plānu
-gāzt imperatorus no troņa. -Jā.
Bet plāns ir atlikts.
No arēnas tiks glābts gladiators. Šonakt.
-Es nezinu, kāpēc. -Es zinu, kāpēc. Zinu, kurš.
Savāc mantas.
Ātri.
Atveriet!
Atveriet imperatoru gvardei!
Mana kundze, nāciet līdzi.
Pateicoties tādu vīru kā Trakss un Makrīns pilsoniskajam tikumam,
jūsu dumpis
ir atklāts.
Gods,
dignitas, ko Roma jums piešķīra…
Jūs to zaudējāt savas nodevības dēļ.
Lūdzu, imperator Geta.
Spīdziniet mani, ja gribat, bet aiztaupiet man pamācību.
Tavu vārdu aizmirsīs!
Tas pazudīs vēsturē.
Tu esi nolādēts, ģenerāli.
-Tu smejies. -Jūs mani nolādat?
Man vienalga.
Ar laiku aizmirst visu. Impērijas krīt. Tāpat kā imperatori.
Kāpēc gaidīt?
-Uzšķērdīšu viņu tūlīt! -Nē, nē, nē!
Liec viņus mierā. Nāc! Nāc!
Viņam jāmirst publikas priekšā.
Publikas?
Pakar viņa iekšas pie pilsētas vārtiem! Un sit viņu krustā!
Sit viņu krustā!
Vediet viņus prom!
Paldies, Makrīn.
Nāc.
Pēdējo dienu laikā
es tevi esmu sācis uzskatīt nevis par pavalstnieku,
bet par īstu draugu.
Paldies. Liels paldies.
Bet kā draugam
man tev jāiesaka būt piesardzīgam.
Akācijs ir Romas varonis.
Krustā sit zagļus…
Kristiešus.
-Tas ir pārāk prasti. -Viņš ir nodevējs. Viņam jāmirst.
Es piekrītu.
Lai dievi lemj
viņa likteni
Kolizejā.
Lai dievi lemj.
Vakar es pamodos no sapņa par tumšu upi.
Šoreiz es to pirmoreiz šķērsoju.
Vietā, no kuras nāku es,
upes šķērsošana nozīmē piedošanu.
Tā simbolizē pestīšanu.
Vietā, no kuras nāku es, tā nozīmē, ka jau esi miris.
Bet, kad es to redzēju, es nebaidījos.
Jo…
Jo otrā krastā mani kāds gaidīja.
Tā.
Kas ir šis vīrs…
izskrāpētais?
Maksims.
Es redzēju viņu cīnāmies.
Viņš bija lielisks.
Jā, mans laiks arēnā bija pēc viņa,
bet par viņu joprojām sačukstējās.
Runāja par viņu.
Par viņa paveikto.
Es viņu reiz satiku.
Viņš bija laipns.
Viņš neklanījās nevienam.
Nāc man līdzi.
Nāc. Man līdzi.
Kad nomirst dumpīgs gladiators, mēs viņu apglabājam šeit.
"Dzīvē paveiktais atbalsojas mūžībā."
MAKSIMS
Tas ir Ardžento, bet tas - Skato.
Priekā.
Un stāt.
Tāpēc ka viņš nodevis
imperatorus un Romas valsti,
ģenerālis Justs Akācijs…
tautas ienaidnieks!
Akācij! Akācij! Akācij!
Mēs tevi mīlam, Akācij! Tu esi varonis!
Akācij! Akācij! Akācij!
-Vae victis. -Ģenerāli.
Akācij! Akācij! Akācij!
No iekarotās Numīdijas
nāk divreizējs uzvarētājs Kolizejā…
Ej. Vae victis.
Hanno! Hanno! Hanno! Hanno!
…Hanno!
Kungs,
es atteikšos no sava goda!
-Par vēlu. -Romiešu nodevējs…
vai barbaru varonis.
Lai dievi lemj.
Lūcij, pagaidi.
Pagaidi! Pagaidi!
Es esmu trauks.
Piepildiet mani ar atriebību
un uzvariet nodevēju.
Pacel!
Bravo, Hanno!
Mēs tevi mīlam, Akācij!
-Ko tu gaidi? -Tu mirsi!
Es zinu, kas tu esi.
Lūcijs Vērs Aurēlijs.
Akācijs ir pacēlis roku!
Viņš padodas.
Lai dievi lemj.
Dievi ir pasludinājuši savu spriedumu.
Dari, kas tev jādara.
Bet, man mirstot, tev jāzina…
Es mīlu tavu māti Lūcillu…
un tavu tēvu…
Maksimu.
Es mirtu viņa dēļ.
Nogalini viņu!
Ļauj viņam dzīvot! Lūdzu!
Dzīvot! Dzīvot! Dzīvot! Dzīvot!
Nogalini viņu!
-Nogalini viņu! -Strēlnieki!
-Nē! -Nogaliniet viņu!
Akācij! Akācij!
Nogaliniet viņu!
Akācij!
Nē!
Akācij!
Esiet nolādēti!
Nāve jums būs par labu!
Tā Roma izturas pret saviem varoņiem?
Atbildiet!
Ja viņa dzīvībai nav vērtības, ko vērtas jūsējās?
Dievi ir runājuši!
Hanno! Hanno! Hanno! Hanno!
Drošības labad mums jāatgriežas pilī.
Hanno! Hanno! Hanno! Hanno!
Atpakaļ! Atpakaļ!
Arišata!
Mums bija noruna.
Es nodevu viņu tev. Tu ļāvi viņam dzīvot.
Un tu dabūji, ko gribēji.
Es vienmēr dabūju, ko gribu. Kāpēc ļāvi viņam dzīvot?
Tu nopirki gladiatoru, nevis vergu.
Mana griba ir manis paša.
Vai tavās dzīslās rit romiešu asinis?
Varbūt tavās krūtīs pukst romieša sirds.
Romas dižākais templis Kolizejs.
Jo tam viņi tic.
Spēkam.
Viņi pulcējas te vērot, kā spēcīgie uzveic vājos.
-Jābūt kam citam. -Nekā cita nav.
-Jābūt citai Romai. -Citas Romas nav.
Un sapnis?
Sapnis par Romu?
Veca vīra izdomājums.
Kas tu esi?
Kā tevi sauca, pirms ieguvi romiešu vārdu?
To tu nekad neuzzināsi.
Man ir liktenis.
Dievi tevi nodeva man.
Tu būsi mans rīks.
Es nebūšu tavs rīks ne šajā, ne nākamajā dzīvē.
Šis nebūs mans liktenis.
Bet es redzēšu tavas beigas.
Ko vēl es varēju darīt?
Viņš un viņa kuce gribēja mūs nonāvēt.
Tu nedzirdi viņus? Viņi grib mūsu galvas!
Pretoriāņi apklusinās šo pūli tāpat kā citus.
-Tu mums to nodarīji. -Netīrais pērtiķi!
Varbūt labāk
aizved Dondu citur un nomierini?
Es atvainojos par brāļa uzvedību.
Slimība no viņa gurniem izplatījusies līdz smadzenēm.
-Ik dienu kļūst sliktāk. -Es aprunāšos ar viņu.
Es tevi redzu.
Karakalla, Karakalla!
Nāc, piecelies.
Celies, celies. Ne jau tu.
Labi, nu tā.
Tagad paklausies.
Kas noticis?
Nekas nekad nav mans.
Viss vienmēr ir mūsu.
Pat mātes klēpī viņš centās
pārraut manu nabassaiti,
lai atņemtu man gaisu.
-Tu to atceries, vai ne? -Protams.
-Nāc apsēdies. -To nevar aizmirst.
Sirdsapziņa mani piespiež.
Ko?
Apsēdies.
Tavs brālis
grib tevi vainot
visa senāta priekšā…
Bet es to neizdarīju!
…par to, kas notiek ielās, par haosu.
Viņš melo!
Nav spēcīgākas apsūdzības kā viena brāļa liecība pret otru.
Meli! Viņš vienmēr melo!
Viņš prot pārliecināt.
Un? Ko viņi man nodarīs?
Es neuzdrošinos iedomāties. Bet padomā - ko viņi nodarīs Dondam?
Ko viņi nodarīs Dondam?
Lēmums ir tavs.
Brāli.
Noliec zobenu.
Tu melo.
-Dod to man. -Tu vienmēr melo!
Paskaties uz mani. Paskaties uz mani.
-Meli! -Paklausies. Beidz tā uzvesties!
-Meli! -Beidz tā uzvesties!
Es tevi vienmēr sargāju. Jo es tevi mīlu.
Atgriezies. Palīdzi man.
Lūcij.
Nekad nebūtu domājusi, ka liktenis mūs novedīs te.
Bet te nu mēs esam.
Ir noslēdzies aplis. Tu mani aizsūtīji prom, bet liktenis…
mani atveda uz to zemi, kur mira viņš.
Šis gredzens…
piederēja manam tēvam.
Viņš to iedeva tavam tēvam Maksimam kā uzticības zīmi.
Es to iedevu Akācijam viņa varonības dēļ.
Šis gredzens piederēja manai sievai.
Es to nēsāšu blakus tavam.
Man patiesi žēl par Akāciju.
Es nesaskatīju to, kāds cilvēks viņš ir.
Viņš bija Romas kareivis.
Bija plāns.
Viņš Ostijā Dārija Seksta vadībā gatavoja kareivjus.
Kareivjus, ko viņš komandētu pret imperatoriem.
Akācijs. Maksims. Marks Aurēlijs.
Viņi dzīvoja un mira par Romu.
Kā mēs visi.
Taisnība, ka tevi plāno nogalināt?
Kopš mana tēva nāves kāds zobens vienmēr ir man pie rīkles.
Bet tagad, kad es tevi atradu, tam nav nozīmes.
Es nebaidos.
Esmu pieradis zaudēt mīļotos.
Bet tagad, kad es atradu tevi, vairs negribu pazaudēt.
Tu stāvi kā viņš.
Gatavībā.
Lepns.
Man nav viņa spēka.
Kaut nu tā būtu.
Kaut nu es tev teiktu, lai tu bēdz prom.
Tagad ej.
Spēks un gods.
MARKS AURĒLIJS
MAKSIMS
Kā imperators
esmu sasaucis senātu, lai ieceltu pirmo konsulu
un piešķirtu viņam varu
pārvaldīt impērijas militārās un pilsoniskās darbības.
Es ieceļu amatā…
pilsoni Dondu!
Sveicināts, Dond!
-Sveicināts, Dond. -Sveicināts, Dond!
Par otro konsulu…
es ieceļu…
pilsoni…
Makrīnu.
Sveicināts, Makrīn!
Par godu šīm svinībām notiks uzvaras parāde.
Notiks spēles
un masu nāvessodi.
Lai dzīvo impērija!
-Lai dzīvo impērija! -Lai dzīvo impērija!
Sēdieties.
Tā ir gadījies…
ar labu veiksmi un izveicību…
man ir palikušā imperatora auss.
Es varu runāt sakarīgi…
un savaldīt neprātu ielās. Bet…
lai atjaunotu kārtību,
man vajag spēku…
un varu
pār pretoriāņu armiju.
Balsosiet aizklāti…
vai celsiet roku?
-Jā! -Jā!
Jūsu pazemīgais kalps.
Nolaidiet rokas.
Varat apsēsties.
Romai jākrīt.
Man tā tikai nedaudz jāpagrūž.
Un pēc tam, kad Roma kritīs…
ko tad?
Tu esi sava tēva bērns.
Viņa sapnis par Romu nekad nebija sapnis.
Tas bija izdomājums.
"Labākā atriebība ir
atšķirties no tā, kurš tevi ievainojis."
Es esmu padarījis sevi atšķirīgu no tava tēva.
Viņš runāja par sapņiem. Es runāju par patiesību.
Un vienīgā patiesība manā Romā
ir spēcīgākā likums.
Es piederēju
imperatoram.
Tagad es vadu impēriju.
Kur vēl, ja ne Romā, kāds to spētu?
Tu atpazīsti sava tēva zīmi uz manis?
Ja tev ko vajag…
šajās pēdējās stundās,
mēs to dosim.
Tava nāve atbrīvos man ceļu uz troni.
Rīt būs spēles,
un tajās
es uzvarēšu.
Ravi!
Vari līdz rītam nogādāt ziņu uz Ostiju?
Kas ir Ostijā?
Tur ir armija.
Lūdzu riskēt ar dzīvību, draugs,
kā dižāka vārdā.
Aizjāj uz Ostiju.
Aiznes šo gredzenu ģenerālim Dārijam Sekstam. Tu klausies?
Dārijs Seksts.
Viņš pazīs Akācija gredzenu.
Un…
kurš sūta mani ar gredzenu?
Es esmu Lūcijs Vērs Aurēlijs,
Romas princis.
Saki viņam, ka es izsaucu armiju aizsargāt jauno republiku.
-Es varu tev ticēt? -Jā.
-Es varu? -Jā.
Ravi, man vajag tavas atslēgas.
Paldies.
Stāt! Atgriezies!
Kurš tev to iedeva?
Lūcijs Vērs Aurēlijs.
Romas princis.
Mums jānogalina Lūcilla?
Ja viņa nemirs, tu nepazīsi mieru.
Nekad.
Tauta viņu mīl. Viņas nāve sakūdīs pūli.
Ja viņa mirs, ja ielās valdīs dusmas,
došu viņiem Karakallas galvu, un cilvēki man gavilēs.
Tā, mans draugs, ir politika.
-Iesim? -Jā.
Šodien būs tava pēdējā cīņa, čempion.
Un mūsu kungs tev dāvina…
koka brīvības zobenu.
Bet tev tas jānopelna.
Šodien tu aizstāvēsi savu māti.
Koks vai tērauds, smaile ir smaile!
Gaidi mani.
Lai godinātu imperatoru Karakallu,
pirmo konsulu Dondu un otro konsulu Makrīnu
un lai sodītu viņas sacelšanos pret impēriju,
viņas melus saistībā ar imperatora asinsradniecību
un militāra dumpja kūdīšanu kopā ar vīru,
karaliene pieredzēs dievišķu tiesu
no pretoriāņu sarga rokas.
Es neesmu ģenerālis,
bet mēs esam kareivji.
Un līdz šim
mēs cīnījāmies tikai par vēl vienu dienu uz zemes.
Ko tu liksi mums darīt?
Jūs varat atgriezties savos kambaros, ja negribat cīnīties.
Vai…
jūs varat man pievienoties
un cīnīties par brīvību tālu aiz šīm sienām.
Jā!
Bija laiks, kad gods Romā kaut ko nozīmēja.
Es vairs neticu,
ka tas pastāv šajā Romā.
Mums tas jāatrod!
Un ziniet:
kur ir nāve, mūsu nav.
Kur esam mēs,
nav nāves!
Ar manu zobenu.
Spēks un gods.
Spēks un gods! Spēks un gods! Spēks un gods!
Nesakiet, ka imperators nav žēlsirdīgs.
Karalienei piešķirs vienu gladiatoru,
kas viņu aizsargās pret pretoriāņu sargu.
Čempions Hanno!
Hanno! Hanno! Hanno! Hanno!
Jā!
Sauciet kavalēriju. Pielieciet punktu.
Tas ir karš! Īsts karš!
Akācija armija ir pie Romas, kungs.
Varam viņus pārspēt. Viņiem ir ne vairāk par 5000 kareivjiem.
Cik ir mums?
6000. Varbūt vairāk.
Aizkavē viņus pie vārtiem.
Novāc netīrās rokas…
Netīrais salašņa!
Lūcij!
Dod man loku.
Ej, mans dēls.
Lūcij…
Zirgu!
Nekas nenogalinās šo barbaru?
Mani sauc Lūcijs Vērs Aurēlijs!
Par imperatoru nekļūst vien asinsradniecības dēļ.
Tas jāpaņem ar varu un jānotur ar varu.
Tu esi tāds vīrs?
Es necīnos varas dēļ.
Cīnos, lai Roma būtu brīva no tādiem kā tu un lai atdotu to viņiem.
Paši dievi grib, lai Roma atdzimst.
Viņi atsūtīja mani izpildīt šo uzdevumu.
Un ja nu tavi dievi atsūtīja mani tevi nogalināt?
Laiks to izbeigt, Makrīn!
Spēks un gods, mans dēls.
Jūs gaidāt, ka es ko teikšu.
Nezinu, ko citu teikt, esam redzējuši pārāk daudz nāves.
Neliesim vairs asinis tirānijas vārdā.
Mans vectēvs Marks Aurēlijs
runāja par sapni par Romu.
Par sapni, kura dēļ mans tēvs
Maksims Decims Merīdijs
nomira.
Par ideālu.
Par pilsētu daudziem un patvērumu tiem, kam to vajag.
Par mājām, par kurām vērts cīnīties.
Par mājām, kuras Maksims aizstāvēja visu mūžu.
Tas sapnis ir zudis.
Bet vai mēs uzdrošināsimies
kopā uzcelt šo sapni no jauna?
Ko teiksiet?
Jā!
Jā! Jā! Jā! Jā!
Māt.
Runā ar mani, tēvs.
Tulkoja: Līva Trektere