Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Odlično. Bravo, Augusto.
Svaka čast.
Zadovoljan sam. Bravo. Sad diši.
-Diši i plivaj. -Instruktore, netko je pod vodom.
Goyo, jednom ćeš se utopiti.
-Izlazi. -Dobro.
Goyo, jednom ćeš se utopiti!
Začepi, Augusto!
Izlaziš?
Ovo nije čaj.
Imam četiri koncerta u dva tjedna. Pusti me.
Lijepo se provedi, sestro.
I ti.
Kvragu!
Majku ti tvoju!
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam, devet, deset.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam…
…dvadeset sedam, dvadeset osam, dvadeset devet…
ŠPANJOLSKI
-Dobra večer, Goyito. -Također, Miranda.
-Mirandita. -Zdravo, dušo.
Dobro jutro. Kako si?
Dobro. A ti, Momo?
Uopće nisam spavala.
Cata je bila kod mene.
Večerale smo i dokasna gledale seriju. Mrtva sam.
To nije točno.
Da si mrtva, sad ne bi bila ovdje.
Znaš što želim reći.
Nacionalni muzej lijepih umjetnosti najvažniji je muzej Južne Amerike.
Postoji već 120 godina i ima veliku kolekciju
s više od 12 000 djela iz različitih perioda.
Pogledajmo jednu od mojih omiljenih umjetnina.
Idemo dalje.
Rembrandtov Portret mlade žene.
PODZEMNA ŽELJEZNICA
-Promijenila si bravu? -Da.
-Da, kriv sam, ali to je sad iza nas. -Što je iza nas?
Nije baš sitnica. Završio si u zatvoru.
Kako to misliš?
Bio sam 72 sata u pritvoru. Ništa strašno.
Nedostaješ mi ti i dečki.
Nema te čitav dan, a mali me ne pušta u kuću.
Kako to može učiniti svom ocu? Gdje si bila?
Rekla sam im da te ne puštaju.
Odgovori mi. Gdje si bila?
Počela sam raditi u muzeju u centru.
Lijepo.
-Što radiš? -Idemo unutra.
Daj, Miguel. Prestani s glupostima i idi.
Kamo da idem?
Zar si poludjela? Očekuješ da odem?
Ovo je i moja kuća. Tu su mi djeca.
Očekuješ da odem? Želiš me preveslati?
Ne, Miguel. Sam si kriv.
Prestani biti djetinjast i idi. Odmah.
Otišao je?
Da, gotovo je.
Brat ti je ovdje?
-Nije. -Nije? U redu.
Bok, dušo.
Goyo, večera je spremna.
-Slobodno? -Da.
Vidi, vidi.
Opet slikaš. Odlično.
-Dugo nisi slikao. Oko tri godine? -Četiri godine i sedam mjeseci.
Zaboravljam pandemiju.
Predivna je. To je ljudski lik?
-Žena, očito. -Da.
Imaginarna?
Kolegica.
-Stvarna je? -Tako je.
A čime se bavi?
Zaštitarka je.
A što te kod nje inspiriralo da opet počneš slikati?
Ljepota.
I nešto što ne mogu definirati.
Idemo jesti?
Bit ću u kuhinji.
Što je, sine? Nedostaje ti?
Neće se ljutiti što ga nisi pustio unutra.
Jako te voli.
Tata ti je.
Više voli Cutija.
Odakle ti to? Nema šanse.
Ne. Radi se o tomu
da se bolje razumiju jer su slični.
Gdje si bio?
S Romi i s dečkima.
Uzeo si novac iz kasice?
-Cuti, što ti je? -Kako to misliš?
Danas sam počela raditi.
Molila sam te da paziš na brata, a tebe nema čitav dan.
Što se događa?
Slušaj, Cuti.
Ako ne želiš i sam malo potegnuti,
idi živjeti k tati ili k curi.
Evo. Izbacit ćeš me kao i starog?
Ne počinji, klipane!
Nauči nešto iz tatinog primjera.
Prebistar si za to.
Slomit ćeš tavu, jebote!
Bravo, Goyo. Danas si dao sve od sebe.
Za danas si završio.
-Augusto! -Oprostite!
-Dobro jutro. -'Jutro.
U muzeju imamo veliku zbirku argentinske umjetnosti,
uključujući djela Cándida Lópeza, Prilidiana Pueyrredóna,
Emilija Pettorutija, Xula Solara, Antonija Seguíja,
Marte Minujín,
Antonija Bernija
i Leóna Ferrarija.
Moram u nabavku.
-U hladnjaku imam samo jogurt. -Izbjegavam mliječne proizvode.
Stvarno?
-Vidimo se. -Bok.
Vidimo se sutra, Momo i Miranda.
Stižem.
Da, za otprilike sat vremena.
Idem podzemnom i dolazim za četrdesetak minuta.
Dobro? Pusa, bok.
PODZEMNA ŽELJEZNICA
Vlak zbog radova neće stati na postaji Las Heras.
Sljedeća postaja je Santa Fe.
Moguće presjedanje na liniju D.
Deset, jedanaest, trinaest… dvanaest…
Četiri, pet, šest,
sedamnaest, osamnaest, devetnaest, dvadeset…
Sljedeća postaja je Santa Fe.
Moguće presjedanje na liniju D.
Oprostite.
Ispričavam se.
Hej, smiri se. Ubrzo će opet krenuti.
Došao je kući i otuširao se.
-Pa? -Nikad se ne tušira prije jela.
Otišao je u svoju sobu. Kaže da je dobro.
No nije tako izgledao. Djelovao je vrlo nervozno.
Uzima lijekove?
Uvijek.
-Možda mu se nešto dogodilo. -Da, možda.
A bio je odlično.
-Opet je počeo slikati. -Super.
-Slika portret jedne zaštitarke iz muzeja. -Dobro.
Goyo?
Smijem li ući?
Pripremam tjesteninu s pestom.
Jesi li dobro?
Nešto se dogodilo?
Uplašio sam ženu.
Kako to misliš?
Posebna je.
U utorak je počela raditi u muzeju kao zaštitarka.
Aha.
Vidjeli ste se u utorak, jučer i danas.
Samo ja nju. Ona mene nije.
Kad god bih prošao pored nje, nije me primijetila.
A danas jest.
I uplašila se.
Pratio sam je do podzemne.
Išao si u podzemnu?
Ugasila su se svjetla i vlak je stao usred tunela.
Postao sam vrlo tjeskoban i nervozan. Nisam mogao disati.
Da. I uplašila se kad te vidjela takvog.
Upropastio sam priliku da ostavim dobar dojam i da me upozna.
Hej, čekaj malo. Mnogi imaju fobije.
Vlak se zaustavio, svjetla su se ugasila…
Normalno si reagirao.
Još to možeš okrenuti u svoju korist. Dobivao sam i teže bitke.
Zašto si ulazio u bitke, Matute?
Izlazio sam kao pobjednik i kad se činilo nemoguće.
Bok, sine.
-Bok. -Bila sam kod tete Marce.
Kako si, dušo? Što radiš?
-Što je to? Matematika? -Geometrija.
Naravno. Sve u redu?
-Gdje ti je brat? -Spakirao se i otišao.
Spakirao se?
Da. Uzeo je odjeću, PlayStation i otišao.
POVIJEST SREDNJEG PRSTA
Bok, cure. Neću stići.
Ne mogu van prije 12. i koncerta u Paragvaju.
Goyito.
No dođite 14. na koncert u Buenos Airesu. Pusa.
Zašto im lažeš? Nikad im ne daš karte.
I one lažu meni. Traže me karte, a onda ne dođu na koncert.
Glazba ih uopće ne zanima.
-Prijateljice i licemjerke. -Pa…
Ipak su mi prijateljice. Ne budi prost.
-Opet rotacizam. -Što?
Saula krivo izgovara slovo „r”.
Rekla je „prost”.
To je rotacizam zbog djelovanja alkohola.
Opet me zove alkoholičarkom?
Oduvijek ovako govorim. Izgovaram „r” kao Francuzi.
I mama je tako govorila. Sjećaš se?
Da, kad je bila pijana.
Mislim, stvarrrno.
Dobro, dosta.
Eva? Peronističko ime.
-I biblijsko. -Ne.
Sve rođene nakon 1950., dobile su ime po Eviti, ne po Evi.
Koliko ima godina?
Rekao bih između 47 i 50.
Opa, našao si iskusnu mačku. MILF.
Dobro je očuvana?
-Još je lijepa? -Da, jako.
Ima dupe?
-Svi imamo dupe, Matute. -Znam.
Pitam ima li dobro dupe.
Skladno.
Sise?
Skladne.
I robusne.
Sisata je. Super.
Zašto si rekao da te nije primijetila?
Možda zato što je zaokupljena svojim stvarima.
Očito ima problema kod kuće.
-Udana je? -Ne znam.
Mislim da ima djecu.
Kad si zadnji put bio zaljubljen?
Prije četiri i pol godine. U Guadalupe Bazterricu.
Kako je ona dosadna!
Uvijek govori o bubama i paucima.
-To joj je posao. Entomologinja je. -Da, znam.
Trebao sam uzeti limun.
Trebamo strategiju. Viđaš Evu svaki dan?
Da.
Mislim da joj sutra moraš prići da ispraviš ovo što se dogodilo.
„Bok, Eva.
Jako mi je žao. Nisam te htio uplašiti u podzemnoj.
Već sam ti se htio javiti.”
Jako je važno da to naglasiš.
„No nisam mogao.
Slijedio sam te, a nisam to smio.”
Važno je da naglasiš da znaš kako nisi smio.
„No imao sam dobre namjere. Žao mi je.
Ja sam Goyo Villanueva. Drago mi je.” Odmah u glavu. Bez okolišanja.
Čiju glavu?
To znači da odmah prijeđeš na stvar.
Ne, Matute. Već sam ti dao.
Trebao sam uzeti limun.
Nije dobra. Uniforme mi sve lošije stoje.
-Užasna je. -Požurite se.
-García će se ljutiti. -Stižemo, Charly.
-Vidimo se. -Dobro, bok.
Molim? Što je to bilo?
Ništa. Nabacuje mi se.
-Stvarno? -Daje mi komplimente.
Djeluje ukočeno, ali jako je strastven.
Kad smo kod toga, stalno me oblijeva znoj.
-Tebe ne? -Ne.
-Uzmi vitamine. -Da.
-García. -Da.
-O, Goyo. -Dobro jutro.
Što ovaj bolesnik radi ovdje? O njemu sam ti jučer pričala!
To je bio nesporazum. Zato sam i došao.
To je Goyo. Radi ovdje. Jedan je od vodiča.
-Nikad ga nisi vidjela? -Ne.
Nije. Zato se dogodio jučerašnji incident u podzemnoj.
Što se dogodilo?
-Eva Montero… -Zna mi ime!
Jučer me je vidjela u podzemnoj.
Uplašila se jer sam je gledao, a gledao sam je jer je znam iz muzeja.
Ali ona mene ne zna.
Pa…
Možda je mislila da sam stranac koji je želi maltretirati.
Zato mi je pokazala nepristojnu gestu kad sam izašao iz vlaka.
Nisam vas htio uplašiti, Eva Montero. Samo sam vas htio pozdraviti.
Sad sam se došao ispričati i propisno predstaviti.
Ja sam Gregorio Villanueva, muzejski vodič.
Drago mi je.
Da, bok. Drago mi je.
U redu. Sad si joj sve objasnio.
-Hvala, Goyo. -Ispričajte me.
Ne mogu vjerovati.
Jadničak. Kakav užas.
-Što si mu pokazala? -Ovo.
-Bezobrazno. -Ne! Kako to misliš?
-Čudan je, zar ne? -Nije čudan. Slušaj.
Divan je. Jako je drag. I jako pametan.
Dobro, možda i jest, ali ne znaš kako me gledao.
Razrogačio je oči!
Znojio se. Mislila sam da će me ubiti!
-Jadničak! -Smiri se. Bilo pa prošlo.
Idući mu se put nasmiješi i budi pristojna.
U redu, idemo sad. Požuri se. García će nas ubiti.
Na ovoj tapiseriji istkanoj 1660. godine,
prikazane su scene
koje su po kompoziciji tipične za renesansu.
Na baroknoj borduri motivi su biljaka, oružja,
ptica i glazbala,
s grbom markiza od Caracena u donjem dijelu.
Idemo dalje.
-Bok! -Bok, Eva Montero.
-Kako si? -Odlično.
Zamisli, podzemna ne vozi do osam.
A autobusi su krcati. Nikad se neću vratiti kući.
Mogu vam praviti društvo do osam. Odvest ću vas na piće.
Ne, ne trebaš. Navikla sam na ovakve stvari.
Živim u blizini i nemam posla.
Neće biti dosadno. Zanimljiv sam sugovornik.
Studirao sam povijest umjetnosti u Buenos Airesu, a doktorirao u Madridu.
Ajme, sjajno.
-Koliko već radiš u muzeju? -Od ponedjeljka, 24. lipnja 2013. godine.
Dobro si?
A vi? Oduvijek ste zaštitarka?
Nisam.
Ne, nisam.
Htjela sam biti liječnica.
Ali jedva sam završila srednju školu.
-Onda mi je umro tata… -Žao mi je.
Da. Bilo je to davno.
Morala sam pomoći obitelji i zaposliti se.
I život me doveo ovamo.
Ne volite svoj posao?
Da…
Volim. Ne znam. Ovisi gdje radim.
Recimo, muzej mi se sviđa.
No ponekad je malo dosadno.
Ne znam.
Posao kao svaki drugi.
Sunce vam obasjava lice na poseban način, Eva Montero.
Takvu je žutu boju koristio Vincent.
-Tko? -Vincent van Gogh.
Poznati nizozemski slikar.
Da, naravno. Onaj koji si je odrezao uho? Da, on.
Vincent je moj najdraži umjetnik.
Imao je brata Thea koji se brinuo o njemu.
Moj se zove Matías, a zovemo ga Matute.
Theo je umro pola godine nakon Vincenta. Matute je još živ.
Odličan sok.
Takva boja zove se kromova žuta.
Nastala je zbog industrijske revolucije.
Baš zanimljivo.
Svašta znaš, Goyo.
Baš si…
poseban.
Vidi. Uskoro će osam.
-Odlično. Idemo. Konobarice! -Da.
Pa,
hvala ti na društvu i na limunadi.
Dugujem ti.
Ne dugujete mi limunadu.
Bilo mi je zadovoljstvo, gospođo.
Daj, nemoj me tako zvati.
Moram. Treba mi vremena da prijeđem na „ti”.
Osim s djecom ili tinejdžerima.
S odraslima moram izgraditi povjerenje.
Dobro.
Živiš u blizini, zar ne?
Da.
Što si onda radio u podzemnoj?
Htio sam razgovarati s vama, kao što to sad činimo,
ali u muzeju nisam mogao.
Pa sam vas pratio kako biste me primijetili,
ali samo sam vas uplašio.
Dobro.
Vidimo se sutra.
-Nitko mi nikad nije rekao da sam poseban. -Možda je to rekla jer sam čudan.
Ali ti si prekrasan čudak. Sad si sretan?
Da, jako. Hvala na savjetu, Matute.
Nemaš brige. Brat sam ti. Moram ići jer imam puno posla.
-Čujemo se poslije. -U redu.
-Doviđenja. -Bok.
I uživo je tako lijepa?
-Ušla si bez kucanja. -Bilo je otvoreno.
Čula si naš razgovor?
Samo da si mu zahvalio na savjetu.
Idem u restoran s Julitom.
Sviđa ti se?
Ne znam. Reći ću ti kad završim.
Mislila sam na model.
Dobro.
Razgovaraš li s njom?
Da. Danas smo bili na limunadi.
Dobro. Rado bih je upoznala.
Mogli bismo svi na limunadu.
Julita je dolje. Čeka me.
Večera je u pećnici. Vidimo se poslije?
Moramo je upozoriti.
Ni ne pomišljaj na to.
Ali moramo je upoznati s njegovim stanjem.
Shvatila je i sama. Dovoljno je velika.
Kako to misliš? Koliko ima godina?
Naših je godina.
Oprosti na smetnji. Hvala. Bilo je sjajno.
-Bok, Marquito. Vidimo se. -Laku noć.
Više nije dijete. Pusti ga da živi.
-Ako ga povrijedi, nikom ništa. -Kako to možeš reći?
-Tebe nitko nije povrijedio? -Nisam autistična.
Nisi, ali imaš drugih problema.
Daj, pusti ga da živi. Neće mu se ništa dogoditi.
Čekaj malo.
Sad ćeš reći da ga kontroliram i ponašam se zaštitnički…
Ne, da sam manipulativna. I da ga gušim.
Ne, da ga tretiram kao da je dijete. Hajde, reci.
Matute, plavo-bijele pločice u uglovima su prekrasne.
-Reci, jedva čekaš. -Bila je to Goyova ideja.
Imam Cabernet iz 2016. koji će vas oduševiti.
Čekaj. Kažeš da je naših godina. Koliko točno?
Koliko ti imaš godina?
Već sam velika.
Odmah se vraćam.
Opet, Goyo? Utopit ćeš se. Rekao sam ti već sto puta.
-Izađi, molim te. -Dobro.
Ajme!
Goyo!
Bok, mali.
Moram otići?
Ne moraš.
Bilo mi je dosadno, pa sam išao prošetati.
Izabrao si odlično mjesto.
Jesi li kad bio u muzeju?
Nisam.
-Došao si sam? -Ne, s mamom. Radi ovdje.
Kako se zove? I ja radim ovdje.
Zove se Eva Montero.
Rekla mi je da ne smucam, ali bilo mi je dosadno.
-„Da se ne smucaš.” -Što?
Ispravno je „smucati se”, ne „smucati”.
To je povratni glagol.
Ja sam Gregorio Villanueva, ali zovu me Goyo. Muzejski sam vodič.
Znam tvoju majku, Evu Montero.
Ja sam Martín Aguirre. Zovu me Tato.
Drago mi je.
Također, Goyo.
Sutra će ga pričuvati moja sestra.
Iskreno, nemam pojma što ću.
Život mi je u rasulu.
-Samo polako, draga. -Da.
Samo polako.
Opa! Što je to?
Charly?
Charly.
Pozvao me na kavu.
-Dobro. -Rekla sam ne danas.
Možda sutra ili preksutra. Ne znam…
-Dobro. -Ne znam.
Ipak, ti trenuci…
Čavrljanje, pogledi, cvijeće, igrice…
Obožavam to.
Naravno, volim i ono što slijedi.
No ne volim ono nakon toga.
Kad sve ode kvragu.
Kaleži i tamjanice ukradeni su iz crkve.
Za sedla su prikačene odrubljene glave. Vidiš?
A gola djevojka?
Zarobljenica.
Nije baš pri svijesti.
-Oteli su je. -Da.
Vrlo zanimljivo djelo.
Prva slika ovog formata koja prikazuje tematiku urođenika.
Bit ću predsjednik 2051. godine.
Zvuči sjajno. Morat ćeš se dobro pripremiti.
Morat ćeš učiti i dobro razumjeti ljude, njihove probleme i potrebe…
Eva Montero!
Komentirao sam Povratak konjanika s vašim sinom, budućim predsjednikom.
-Aha, da. -Mama.
Goyo zna sve o svim slikama u muzeju.
Ne baš o svima, ali o mnogima.
Da.
Idemo. Da ne zakasnimo.
U redu. Hvala, Goyo.
-Želim vam ugodan vikend. -Hvala.
-Bok. -Bok.
Gol!
Idemo, jebote!
Raduj se! Gol!
Idemo!
Kakva golčina, stari!
Nevjerojatno!
Idemo!
Mislim da se neću moći seksati s njom kad je poljubim.
Polako. Ne moraš se žuriti.
Hej, pazi!
Čitao sam o seksualnosti i svašta sam vidio.
Da? Gledao si porniće?
Da, i to. Ali morao sam prestati.
Bio sam na nekoj stranici, no zatvorio sam je.
Vidio sam da je sve organizirano po kategorijama.
Analni seks, sado-mazo, velike sise, male sise…
-Vidio si pomalo od svega. -Da.
Samozadovoljavanje, MILF, biseksualci, gej, orgije, misionarski…
Nema nikakve veze s religijom.
-To je položaj. -Da, znam.
-Gledaš li ti porniće? -Svi ih gledaju.
Svidjelo ti se nešto od onoga što si vidio?
Ponešto, da. No vidio sam i neke stvari koje Eva Montero sigurno ne bi radila.
Kako znaš? Ne poznaješ je.
Iznenadio bi se što ljudi rade iza zatvorenih vrata.
Što misliš da ne bi radila?
Fisting, mokrenje, ejakulacija na lice…
A, svašta si gledao.
No to se ne radi prvi put.
Važno je da znaš što voliš. Znaš li?
Volim ono što se dogodi dolje.
Kad ti se digne.
Volim ono što se dogodi na glaviću.
Da, glavić je naša najvažnija erogena zona.
Žene imaju klitoris, a mi glavić.
Sinoć sam sanjao da mi Eva Montero ljubi glavić.
-Molim? -Sinoć sam sanjao…
Ne mogu vikati. Da mi Eva Montero ljubi glavić.
-Kakav san, ha? -Da.
Sigurno je iskusnija. Što misliš?
Da, Goyito. Sigurno.
Da.
Jedi. Ohladit će se.
Pozovi je van.
Zar nije prerano?
U današnje vrijeme nije.
Slušaj me. Pozovi je na večeru. Pristat će.
Hej, pazi! Zar ga ne vidiš?
Da, ovdje sam!
Ovo sam govorila o Bogovima pampe.
Sívori je dvaput ilustrirao knjige Godofreda Daireauxa.
Prvi su 1902. bili Bogovi pampe…
Vidimo se sutra.
Eva Montero!
-Oprostite. Opet sam vas uplašio. -Nema veze.
-Ispričavam se. -U redu je.
Znate li da u muzeju imamo i Van Gogha?
Ne znam.
Original.
Jedno od prvih Vincentovih djela nastalih u Parizu.
U pismu bratu Theu napisao je: „Ne postoji ništa slično Parizu.
Koliko god život bio težak,
francuski zrak pročisti mozak i godi.”
Želite li sa mnom na večeru?
-Ja? -Da, vi.
A zašto ja, a ne neka druga kolegica?
Jer nemam želju njih zvati na večeru.
Goyo…
Ti i ja smo vrlo različiti.
Ja sam starija od tebe. Dosta starija. I…
Ti znaš svašta što ja ne znam. Mogla bih ti biti dosadna.
A vi znate svašta što ja ne znam.
Zajedničko nam je to što smo drukčiji, Eva Montero.
Muzej se promijenio otkako ste se zaposlili ovdje.
Mogla bih u subotu.
Možete doći k meni.
Živiš sam?
Ne. Sa sestrom, Saulom.
Neće je biti jer ima koncert u Paragvaju.
-Pijanistkinja je. -Tako.
-Saula Villanueva. Možda ste čuli za nju. -Nisam.
Dobro, niste.
Bit ćemo sami.
Jer je nema. Naravno, ako prihvatite poziv.
Da.
Netko je umro?
Ne, zašto?
To nosiš kad netko umre.
Ne, nego kad izlazim.
Nosila si kad je umrla Chichijeva majka.
A, da.
Izlaziš?
Da, možda u subotu izađem s prijateljicom.
Vidjet ćemo. Još ne znam.
Pitat ću Marce da te čuva i da napravi njoke.
Dobro. Da, nema šampona.
Kupit ću sutra.
Tako ćete moći dublje zaroniti.
-Jasno? -Da.
U redu. Sad ćemo svi pokušati.
Dobro. Odličan stav, Goyo.
Odličan stav, Goyo.
Goyo!
Goyo?
Naš Goyo?
Grozna si.
Htjela si ga prijaviti, a sad se viđaš s njim.
Ne viđamo se. To je samo večera.
A, dobro.
Kamo idete?
K njemu.
-Stvarno? K njemu? Stvarno?! -Pa što?
-Pa što?! -To je spoj.
-Nije. -Daj.
Primijetila si da je mali čudan, zar ne?
Ima problema.
Jesi li ikad bila s tipom koji ne može lagati?
Koji govori ono što misli,
koji je pristojan,
jako pametan,
koji te nije sposoban povrijediti i još je zgodan?
Nikad u životu.
Ni ja.
Mogu ti posuditi ogrlicu.
-Sigurno će ti se posrećiti… -Daj, molim te!
-Što? Istina je. -Nemoj.
Pripremi tri teme za slučaj da razgovor zapne.
Izbjegavaj politiku jer to može sve pokvariti.
Ekologija je dobra tema.
Ispast ćeš osjećajan.
Naravno, i umjetnost. Tvoje područje.
Samo nemoj u detalje. Zna biti dosadno.
Dobra večer.
Zdravo, Goyo.
-Uđite. -Hvala.
Ajme!
Kakva kuća!
Francuski neoklasicistički stil ranog 20. stoljeća.
Vincent je koristio tehniku fluidnih vrtloga.
Pogledate li pomnije, čini se da se nebo miče.
Da, istina.
Imaš pravo.
To su zaista geniji, zar ne?
Priča se da su bili malo ludi.
Morali su biti malo ludi kako bi to postigli.
Pojednostavljen i neuk pristup, Eva Montero.
Ne postoji objektivna realnost.
Vincent je imao divan, ali buran pogled na realnost.
Ono što je nekima „ludilo”,
za njega je samo drukčiji način života, razmišljanja i interakcije.
Čini li ti se da sve napreduje unatrag?
Oksimoron.
Stilska figura u kojoj se spajaju dva suprotna pojma.
-Rekli ste „napredovati unatrag”. -Da.
„Živi mrtvac”.
-„Trenutak vječnosti”. -Da.
„Zaglušujuća tišina”.
-Još je mnogo primjera. -Da, naravno.
Htjela sam reći da ne idemo naprijed,
već natrag.
Recimo, danas svi imaju mobitele,
a ljudi su sve osamljeniji.
-Hrana je bila dobra? -Odlična.
-Može desert? -Pomoći ću ti.
Ne, vi ste moja gošća.
Dobro.
U redu. Evo.
-Možete li mi dodati nož? -Da.
-Da pustim glazbu? -Naravno.
-Zvučnik je u dnevnoj sobi. -Dobro.
Možete spojiti mobitel.
U redu.
-Ovuda? Ne. -Ne, onuda.
Dobro. Ispričavam se.
Uopće nisi pio vino.
Sama ću piti i pjenušac?
Stvar je u tomu što ne podnosim dobro alkohol.
Što je ovo?
-Što je to? -Čokoladni mousse s narančom.
-I to je pripremio tvoj brat? -Da.
Odličan je.
-Baš sam svinja, zar ne? -Ne, vi ste žena.
Prefino!
Znam da si lumen.
Imaš brata
koji izvrsno kuha.
Jesam li u pravu?
Sestra ti je pijanistkinja. Slavna je. To je ona, zar ne?
-Jest. -Prelijepa je.
A do nje je tvoj brat.
Matute.
Imaš li roditelje?
Majku. Otac je umro u Vijetnamu.
Eno ga na fotografiji.
Carlos Villanueva.
Poginuo je u ratu u Vijetnamu?
Ne.
Rat je trajao od 1. studenog 1955. do 30. travnja 1975.
Dobro.
Otac je poginuo u prometnoj nesreći na otoku Phú Quốc 2. listopada 2005.
Shvaćam. Jadničak.
Majka je vozila pijana.
I moj je otac mnogo pio. Kao i moja sestra.
Matute pije umjereno.
Dobro.
To je tvoja mama?
Ne, to je Elena.
Majka moje polubraće. Umrla je kad su bili tinejdžeri.
Od infarkta miokarda.
Za istim stolom za kojim smo večerali.
Ondje je umrla.
Ja sam tatin sin iz drugog braka.
Shvaćam.
A…
-Nemaš sliku svoje mame? -Nemam.
Živa je?
Da. S novim partnerom, Félixom Ruizom Allendeom.
Živi u Ognjenoj zemlji. Zove se Magdalena.
Dobro. A čime se bavi?
Ničime.
Pa, žena je Luisa Allendea. Ruiza Allendea.
I majka je.
Žena jest, majka ne.
Majčinstvo joj baš i ne ide.
Nisu svi stvoreni da budu roditelji.
-Mogu li ja sad nešto pitati? -Da.
Dobro. Znam da imate bar jednog sina.
-Da. -Upoznao sam budućeg predsjednika.
Da.
Da. Imam još jednog starijeg. Zovemo ga Cuti.
Zove se Cristian. Ima 16 godina.
Nema pojma što će biti u životu, ali obožava igrati nogomet.
Igra odlično. Njegov tata Miguel bio je nogometaš, ali nije uspio.
Miguel. Znači, imate muža?
Ne znam.
-Ne znate imate li muža? -Ma, ne.
Da, imam ga, ali trenutačno nismo zajedno.
Zapravo, to je moja želja.
Da.
A jeste li ikad bili sretni s Miguelom?
Jesam. Da, u početku.
Poslije se sve promijeni.
Znaš? Oboje smo se promijenili…
Zapravo, on ne razumije što se sa mnom događa.
Ne razumijem ni ja.
Ali on ne razumije, pošizi i sve zabrlja.
Znaš? Eto.
Možemo li promijeniti temu?
Da, naravno.
Temperatura na Zemlji prošle se godine povećala za 1,2 stupnja.
Da se poveća za šest stupnjeva, nestao bi sav život.
Znaš, nikada nisam bila u dobroj vezi.
Baš nijednom.
Nikada.
Čitao sam da ljudi rijetko prijeđu granicu od 60 % sreće.
Samo kod Eskima,
duhovnih gurua i nekih plemena u Amazoni ta se granica penje na 80 %.
Očito moraš biti čudak da bi bio sretan.
Prema statistici, da.
Dođi.
O, Goyo.
Potpuno si drukčiji od svih drugih muškaraca.
Tako si…
Tako…
Ne znam. Sviđa mi se kakav si.
Imam Aspergera. Možda zato.
Da, možda.
Smeta li vam?
Ne smeta. Ne bih došla da mi smeta.
No malo me brine jer…
Ne znam. Ja…
Nikad nisam bila s nekim poput tebe.
Moram piškiti.
-Dobro. -Da.
-Toalet je ondje. -Dobro.
-Ondje, nadesno. -Hvala.
Goyo?
Voli jesti rukama.
Gurnula je prst u mousse i polizala ga.
Da, iznenadilo me.
No prestao sam gledati i više mi nije smetalo.
Lijepo joj je. U kupaonici je.
Došao sam gore da te nazovem.
Da, sve ide dobro.
Htjela je promijeniti temu, ali poslušao sam te.
Bez politike.
Pričao sam o ekologiji.
-Eva Montero. -O, Goyo.
Bok. Oprosti.
Popela sam se jer te nisam mogla naći…
To sam ja?
Još nije gotova.
Kako si me naslikao?
Po sjećanju.
Tog smo se dana upoznali.
Tog ste dana počeli raditi u muzeju.
Kišilo je. Borili ste se s kišobranom.
Kad je završim, ako vam se svidi, dat ću vam je.
Sam si uredio sobu?
Da. Pomogla mi je prijateljica moje sestre Saule.
Zove se Julia di Pietro. Možda je poznajete.
Ne. Nikoga ne poznajem.
Ni nju ne poznajete? Dobro.
Dođi.
Da.
Dođi, legni.
Zagrli me.
„Gdje je Eva, ondje je raj.”
To je kod Marka Twaina Adam napisao na Evinu nadgrobnom spomeniku.
-Ljubimo se, Eva Montero. -Aha.
Da.
Da nastavim?
Da?
Da.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
-Odlazite? -Da. Sestra mi čuva predsjednika.
Da.
Želite li prvo doručkovati?
Nisam gladna. Hvala.
Da pozovem taksi?
Ne treba. Ići ću podzemnom.
Udaljena je nekoliko ulica.
Mogu vam pozvati taksi. Stići ćete prije, a bit će i udobnije.
-Pozvat ću ga. -Dobro.
-Dobro ste se proveli? -Odlično.
I slika… Prekrasno.
Bok, Goyo.
Bok.
-Hvala. -Javite se.
-Da znam da je sve dobro. -Dobro.
Dobro jutro.
Vidiš, ovo simbolizira slavu, obranu i trijumf…
-Evo i mame. Dobra večer. -Što radiš ovdje?
Došao sam vidjeti klince.
Samo ovog. Drugi se odselio k curi.
Jučer sam ga sreo, pa mi je rekao. Ludo.
Gdje je teta, dušo?
Otišla je.
Rekao sam joj da ide kući.
Zašto da ostane ako sam ja tu? Ima posla. Rekao sam joj da ide.
Znaš što? Zaposlio sam se u autopraonici.
Odlično. Drago mi je.
Drago ti je? Tako izgleda kad je sretna?
Ne. Kad si sretna, moraš reći: „Super! Baš sam sretna!
Sad imaš posao! Opet ćemo biti skupa.”
Ne. Ne možeš se vratiti.
-Kako to misliš? -Ne.
-Kako to misliš da se ne mogu vratiti? -Što radiš?
-Što ti je? Ne mogu se vratiti? -Ništa.
-Gnjavila si me da nađem posao! -Tata, idi.
A sad se ne mogu vratiti.
Radim zadaću s malim. Imam posao.
Učinio sam sve što si htjela, a sad me tjeraš.
Koji je tebi vrag?
-Što se događa? -Nemoj, tata.
-Što želiš? -Želim da odeš.
Kamo da idem?
Ne idem. Ovo je moja kuća. To su i moja djeca.
Ne idem! Imaš nekoga, zar ne?
-Ne budi glup. -Imaš nekoga. Priznaj.
Tata, idi!
-Priznaj! -Tata, idi!
Dosta, prestani!
-Ne vidiš da činim pravu stvar? -Pusti ga!
Moraš me poštovati, jasno?
Ne, čekaj.
Eva, oprosti. Čekaj, oprosti. Nisam htio…
Odlazi.
-Ne, čekaj. -Odlazi!
Nisam namjerno!
-Odlazi! -Ali…
-Sine! -Odlazi!
-Dobro, idem. -Gubi se!
U redu je, sine!
U redu je, dušo.
U redu je.
Pas mater!
Što moram učiniti, jebote?!
Sve je u redu, dušo.
Ne puštaj ga više u kuću.
-Ušao je dok me nije bilo. -Dobro, ljubavi.
Gotovo je, dušo.
U redu je.
Učini mi uslugu. Donesi mi malo leda.
Tko je preuzeo inicijativu? Ti ili ona?
Ona je sve predlagala, a ja sam se složio.
Odlično.
-Bilo je lijepo? -Jako.
Odlično.
Sad ostani miran. Nemoj se previše uzbuditi.
Najvažniji je idući dan.
Možda se probudi sretna, a možda se i poželi ustrijeliti.
-Zašto bi se ustrijelila? -To se samo tako kaže.
-Rekla je da joj je bilo lijepo. -Onda očito jest.
Osmjehnula se 17 puta, a grohotom nasmijala osam puta.
Mnogo, zar ne?
Sad se opusti.
Čekaj njezin znak, pa ćemo znati na čemu smo.
Dobro.
-Matute! -Što?
Rekao sam joj da mi se javi kad stigne kući, ali još nije.
Poslao sam joj poruku u 12.42.
Nije je niti primila. Ima samo jednu kvačicu. Vidiš?
Da, vidim.
Pusti mobitel.
Sad ćemo gledati utakmicu.
ZDRAVO, KAKO STE? SRETNO STE STIGLI?
Četvorka! Psovao bih te, ali ne znam kako se zoveš!
-Čudno što nije odgovorila, zar ne? -Trči, mali!
Ima samo 20 godina. Trči!
-Misliš da se nešto dogodilo? -Idi!
-Matute! -Jebote!
-Kamo ideš? Na WC? -Oprostite.
-Hej, Goyo!
Hej, pozovite ga.
-Goyo! -Zove vas.
Kamo ideš?
-Ne slušaš me. -Slušam!
Golupčići se svađaju!
-Brat mi je, pederu! -Brat ti je peder?
Goyo!
Gregorio, stani.
Koji ti je vrag?
Važno je, a tebe nije briga.
Ne gasiš se! Sve sam čuo!
Rekao si nešto novo?
Znaš što?
Baš si sebičan.
Sve sam isplanirao da dođemo na utakmicu…
Da nas zovu gejevima!
Rekli su da smo pederi. To je i gore.
Zato što si napravio scenu pred svima.
Nisam ja kriv!
-Jesi. -Nisam.
-Da, jesi… -Nisam!
Znam što je.
Jednom si se seksao i sad si zaljubljen preko ušiju!
I bojiš se jer misliš da te ignorira, zar ne?
Stalno buljiš u mobitel.
„Nema kvačice!”
Upropastio si plan. To nema veze sa mnom. Nisam ja kriv.
Znaš što?
Gubi se. Dosta mi je tvojih sranja.
Jebote, što ti je učinio?
-Ništa, dobro sam. -Idemo na hitnu?
-Hajde, idemo. -Dobro sam.
-Nećeš? -Bez brige. Dobro sam.
-Ti si kod Romi? -Aha.
Koliko će njezini roditelji to tolerirati?
Daj, Cuti. Moraš nešto učiniti sa svojim životom.
-Ne možeš ovako. -Da.
Znam. Možda me zaposle u obližnjem kafiću.
Perač suđa odlazi, pa me možda uzmu.
Dobro.
Želiš da ostanem?
Da se ne ponovi.
Naravno.
Tri za 1000! Jedan za 500! Želite zmaja? Šefe, imam troje djece.
-Tri za 1000! -Pozovite ga, molim vas.
Tri za 1000!
Jedan za 500! Može, stari?
Da?
Dobra večer. Tražim gđu Evu Montero.
Tko je treba?
-Goyo! -Mali.
To je Goyo, mamin frend.
-Uđi. Reći ću joj da si došao. -Dobro.
Ti si sigurno Cuti.
Dopustite, g. Cuti.
-Mama. -Da?
-Goyo je ovdje. -Tko?
Bok, Eva Monero.
Što radiš ovdje, Goyo?
Molio sam vas da se javite kad stignete kući, ali niste.
Poslao sam poruku, ali niste odgovorili.
Niste je ni dobili.
Zabrinuo sam se i došao provjeriti.
-Mobitel joj se pokvario. -Da.
To sve objašnjava.
Ovo je za tebe, mali.
Hvala.
Kako si znao gdje živim?
Zapisao sam je kad je jutros k meni po vas došao taksi.
A, tako.
-Gle, zmaj sa zastavom! -Jako lijepo.
Donio sam i ovaj cvjetić. Za vas ili za Cutija.
Ne, daj mi ga.
Onda za vas.
Baš je lijep.
Jako je lijep.
-Imate masnicu. -Da.
Da, spotaknula sam se i pala.
-Pristavit ću vodu za mate. Hoćeš? -Ne.
Ne? A čaj?
-Može. -Dobro.
-Trebaš pomoć, mali? -Da.
Tko je taj glupan? Gdje si ga našla?
Hej, nemoj tako.
Kolega s posla.
Ševiš se s njim?
Pazi na rječnik. Mama sam ti.
Da ili ne?
-Rekao je da si noćas bila kod njega. -Molim te, Cuti.
Nemoj da požalim što si se vratio.
Dosta.
-Idem k Romi po svoje stvari. -Dobro.
-Dođite, Eva. -Da?
-Jako je visoko. -Da.
Nazvat ću te. Ako ne bude prekasno, doći ću k tebi.
Evo ga. Bok.
Goyo, zvao sam te 40 puta.
-Što je bilo? Ukrali su ti mobitel? -Ne, ispraznila se baterija.
Gdje si bio?
Kako je prošao koncert u Paragvaju?
Dobro, iako nisam zadovoljna. Moram vježbati. Publici se svidjelo.
Još si ljut, stari? Gdje si bio?
U Parque Patricios.
Zašto?
Išao si k Evi?
-Ondje živi? -Da.
Čekaj.
Seksao si se s njom?
Jesam.
Danas? Kod nje?
-Ne, ovdje. -Bila je na večeri.
Ti si znao za ovo?
Pokvario joj se mobitel. Zato se nije javljala.
I ima masnicu na licu.
Kaže da je pala,
ali znam da nije jer se radi o hematomu, ne o ogrebotini.
Mogao bi imati problema.
Svaki je par drukčiji. Neki ostanu zajedno i nakon rastave.
Udana je?
Nećeš više ići onamo i nećeš se više viđati s tom ženom.
Zašto ne, Saula?
Opasno je. Ako joj je muž nasilan, mogao bi te ozlijediti.
Ne možeš znati.
Kako znaš da ju je udario muž?
Ne znam sa sigurnošću, ali očito je.
Dobro.
U redu. Idi se odmoriti, a onda ćemo nas troje u miru večerati.
Opet ću se vidjeti s Evom Montero.
Moramo stati tomu na kraj. Ta ga žena drži u šaci.
Iskoristila je moju odsutnost.
Navukla ga je, spavala s njim i sad se zaljubio.
A onda se vratila mužu.
Tipična oportunistkinja.
Što si sve u stanju izmisliti.
Dobra je žena.
-Što je ovo? -Goyo mi kontrolira boce!
Kladim se da misli da je našla zlatnu žilu.
-Razgovarat ću s njom u muzeju. -Nemoj.
Sve ćeš mu upropastiti. Odrastao je.
-I ima Aspergera. -Sretan je. Podržimo ga.
Da ga podržimo?
Da ga podržimo.
Pa da ga povrijedi.
PRVACI MOG ŽIVOTA
Ondje je.
-Autopraonica? -Da.
AUTOPRAONICA
Pričekajte.
G. Miguel!
G. Miguel Aguirre!
Miguel!
Miguel, netko te treba.
Dobro jutro, g. Miguel Aguirre.
Oprostite, neću dugo.
Želim razgovarati o Evi Montero.
A tko ste vi?
Gregorio Villanueva. Radim s njom u muzeju.
Eva je divna žena i zaslužuje dobrog muškarca.
Nekoga tko će se brinuti za nju
i tko će je voljeti.
Na licu ima masnicu.
Ne vjerujem da je pala kao što kaže.
Ako ste je vi udarili,
molim vas da to više ne činite.
-Dosta! -Što te muči?
-Prestani! -Idiote!
-Dosta! -Što ti je?
-Zašto mi govoriš što da radim? -Dosta!
Gubi se! Što je ovom debilu?
-Odlazi! -Glupane!
-Tko ti radi frizuru? Mama? -Dosta!
-Dosta. -Prestani. Gotovo je.
Stani!
Idemo.
Znaš da je jučer neki tip zijevao pred Rembrandtom?
Za to moraš stvarno biti glup.
Istina.
Vraćam se svojoj grupi.
Talijani me čekaju.
-Bok, Miranda. -Dobro jutro, Eva.
Ispričavam se. Goyo, imaš li sekundu?
Idem na WC.
-Hvala. -Nema na čemu.
Je li istina?
Otišao si mu na posao?
Zašto?
Ozlijedio vas je.
Ali zašto se miješaš?
Zašto?
Ne trebam tvoju pomoć.
Sad je još gore!
Misli da ne želim biti s njim
jer imam drugog, a ti si sad to i potvrdio!
Ne, Goyo!
Ne moraš me štititi.
Tko si ti da me štitiš?
Vi i ja smo u subotu vodili ljubav.
Pa?
Misliš da smo zato par?
Ne, Goyo. Nije tako. Pogriješili smo.
Ali nisi ti kriv.
Ja sam kriva jer sam se zanijela.
U tome nema ništa loše.
Ima, jako je loše! Užasno loše!
Trebala sam te. Trebao mi je razgovor.
Trebalo mi je da me netko tetoši.
Nisam mislila na tebe. Zar ne shvaćaš?
Ne, ne shvaćam.
Goyo…
Pogledaj me, molim te.
Goyo, to nije bilo u redu
jer sad očekuješ nešto što ti ne mogu dati.
Shvaćaš li sad?
Ne, ne shvaćam.
Ne shvaćam.
Dvadeset, osamnaest…
Goyo!
…na izlazu…
-Eva? -Da.
Nemojte ustajati.
Ja sam Saula.
-Gregoriova sestra. -Da.
Drago mi je. Kako je Goyo?
Pod sedativima je.
Ovo je vrlo ozbiljno.
-Moglo je završiti tragično. -Da, znam.
Znate li?
Znali ste za dijagnozu mog brata?
-Jesam. -Ali mislili ste da nije važno.
-Ili vam je bilo baš svejedno? -Ne, stalo mi je do Goya.
Ne razumijem vas.
Kad smo bili zajedno,
razmišljala sam o njegovu stanju, ali…
No onda sam prestala razmišljati.
Bilo je…
Oboma nam je bilo jako lijepo.
Znam da to nije bilo u redu.
No tada se činilo u redu. Ne znam.
Ja…
Nikad nisam upoznala nekog takvog.
Bilo mi je lijepo s njim.
Ali očito niste za njega.
Morate to znati nakon svega što je bilo.
Nisam ga htjela povrijediti.
Ali ipak jeste.
Što radiš?
-Ovdje se nigdje ne smije pušiti. -Da, u bolnici smo.
-Znaš da se pokušao ubiti? -Nije, samo se jako uzrujao.
Poludio je i izgubio kontrolu.
Daj, Matute.
Nemojmo se zavaravati.
Bio je nasred ulice. Nikad to nije učinio.
Pao je u ruke beskrupulozne osobe.
Ona nije glupa klinka koja ne zna što radi.
Uglavnom, više je neće viđati.
Razgovarala si s njom?
-Naravno. -Ma, ne.
I znaš što?
Baš me briga što kažeš da je odrastao
i da ga trebam pustiti da sam to riješi. Ne može. Pogledaj što se zbilo.
Što radiš?
Pala mi je.
Dobro došla, Magdalena.
Hvala.
-Gregorio je u sobi? -Da, reći ću mu.
Ne treba.
Opusti se, Saula.
Zna tko sam. Bez brige.
Matute i Saula su mi sve rekli.
Čuješ li me?
Vrijeme ne prašta, znaš?
Starimo.
No to ima i svoje prednosti.
Sve ono što nam se činilo bitno…
ostane samo anegdota.
Ili se zaboravi.
Nikad neću zaboraviti Evu Montero.
Neću te dirati.
Gol!
-Idemo, dečki! Gol! -Cuti! Bravo, sine!
Gle kako je lijepa.
Da vidimo. Mogu li? Pogledaj.
Lijepo ti stoji.
Sve će se cure zaljubiti u tebe.
Ozbiljno ti kažem.
Kupila sam ti i klasičnu jer znam da voliš takve.
Da vidimo.
Sviđa ti se?
Želiš li je probati?
Probat ću je poslije.
Dobro. Probaj je kad god hoćeš.
Bok.
-Bok. -Kako si?
Jesi li čula što o Goyu?
-Još je na bolovanju. -Znaš li možda kad se vraća?
-Ne znam. -Naravno.
-Ne. -Dobro.
-Vidimo se. -Da.
Kažeš da sam star?
Ne, već da si seksist.
Goyo ne želi sići. Moram nakratko izaći.
Magdalena, nije dobro što ga potičeš da sad glumi zavodnika.
Ne razumijem.
Zbog košulja koje sam mu kupila?
Ali bili smo sami kad sam mu ih pokazivala. Gdje si bila?
Ne slažem se s tobom, Saula.
Goyo više nije dijete. Svi to znamo.
Muškarac je.
Odbijen je i sad je ljut.
Svatko bi se tako ponašao.
Ne bi. Opsjednut je tom ženom.
Potičeš ga da se vide. Što želiš?
-Želiš da se dogodi nešto još gore? -Nemoj.
Začepi. „Podržimo ga”.
Proživjet će ono što mu je suđeno. Htjeli vi to ili ne.
I bit će dobro.
Uvijek želiš da sve bude dobro.
Ti mu ne želiš dobro?
Ne počinji.
Želiš da tebi bude dobro. Ne njemu.
Želiš se što brže spokojno vratiti na kraj svijeta.
-Ovdje se gušiš, zar ne? -Dosta.
-Nisam zato došla. -Nego zašto?
Vidjeti sina.
Misliš da ga ne volim? Da ga nikad nisam voljela?
To je prilično kompleksno pitanje.
Smirimo se, dobro?
Sad nije vrijeme za to. Moramo misliti na Goya.
Želiš mi nabiti osjećaj krivnje?
Ne trebam tvoju pomoć.
Već osjećam krivnju. Ja sam ga rodila.
Takav je izašao iz mene.
Magda, nitko nije kriv.
Nevjerojatno.
Znaš li koliko sam puta pokušala?
No ne shvaćam ga.
A ni on ne shvaća mene.
Vrlo je frustrirajuće i bolno
kad se ne možeš povezati s vlastitim sinom.
Nikad mu nisam mogla dati što želi jer nikad nisam znala što želi.
No čini se da vas dvoje znate.
Jedino sam ja hendikepirana.
Goyo nije hendikepiran. Kako to ne shvaćaš?
Pusti me na miru, jebote! Zašto me toliko mrziš?
Znam da se nikad nisam uklapala u ovu obitelj.
Ni kao supruga
ni kao majka.
Ni kao maćeha.
Osim toga,
čula sam kad ste rekli
da sam ubila vašeg oca na onom glupom odmoru u Vijetnamu.
Ne.
Nije bio vezan. Netko se zaletio u nas straga.
-Vozila si pijana, Magdalena. -Sjećaš se svog oca?
Naravno, bio je pijaniji od mene. Netko je morao voziti.
I poginuo je.
Sve je otišlo kvragu.
Nisam znala što bih.
Pobjegla sam daleko.
Upoznala sam Félixa.
Shvaćao me.
I on je pobjegao daleko.
Na selu se lako sakriti.
I bila sam sebična.
Neodgovorna.
Beskorisna.
Kriva.
Loša majka.
Bila sam ono što sam mogla biti.
Ili ono što nisam.
Dok od mene nije ostalo ništa.
Idem k Juliti.
Ne zaslužujem ovo.
Ne znam je li se moj sin pokušao ubiti.
Ne razumijem.
Jako mi je teško.
Moram naučiti.
Moram naučiti razumjeti.
Dobro sam. Oprosti.
Eva.
ODREDIŠTE
Sljedeća postaja je Las Heras.
Što radiš ovdje, Saula?
-Moraš zaboraviti tu ženu. -Ne!
Potpuno je drukčija od tebe. Živi potpuno drukčijim životom.
Ne poznaješ Evu Montero!
Ne, ali vidim što proživljavaš zbog nje.
Za to nije kriva Eva Montero!
Nemoj vikati.
Eva Montero nije kriva za ovo što mi se događa!
Proživljava svašta, a ti ne znaš ništa o tome!
Za sreću joj treba nešto što još nije iskusila.
Jer nije sretna s ovim što ima!
Uplašena je i od straha ne može razmišljati.
Bila je sretna kad smo bili zajedno, no onda je opet počela razmišljati!
Volim te i brinem se.
To je sve.
Ako nećeš prihvatiti Evu Montero,
onda ne mogu prihvatiti tvoju brigu.
Dobro jutro.
Dobro jutro, gospođo.
Što?
Želiš mu odnijeti?
Ne. Ti odnesi.
Želite li kave? Svježa je.
Da, hvala. Hoću.
Smijem li ući?
Jako si zgodan.
Odlično ti stoji smoking.
To je za posebne prigode.
Naravno.
Kakva prekrasna slika.
Ona je tvoja muza?
Jasno.
Poput renesansnih muza.
Poput Simonette Vespucci.
Znaš na koga mislim?
-Znam. -Naravno. Mnogo znaš o umjetnosti.
Muze su došle u živote umjetnika
kako bi ih nadahnule i prosvijetlile.
I to je jako dobro.
Čak i ako se radi o kratkotrajnoj sitnici…
To je mnogo. Prekrasno, zar ne?
Dobro jutro.
Dobro jutro, gospođo.
Idem.
Sretan put. Pozdravi Félixa.
Hoću, naravno.
Odlaziš?
Da.
Morate kupiti novi kišobran, Eva Montero.
Da.
Završio si je?
Još uvijek mislite da 27. listopada niste trebali biti sa mnom?
Ne mislim.
Povrijedila sam te, Goyo.
Rekla sam ti da se ne snalazim u vezama.
Svi imamo svoje mane.
No vaš je problem veći.
Izgubili ste vjeru u sebe.
Pogubili ste se tražeći nešto što već imate.
Snažni ste, a mislite da ste slabi.
Imate dva zdrava sina koji vas vole.
Jedan će biti predsjednik.
I imate mene.
Drukčiji sam od svih s kojima ste bili, ali jedini sam koji će vas voljeti
takvu kakvi jeste.
Izgubljenu i punu mana.
Prijevod titlova: Elvis Šimunic