Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
My lidé jsme na naší planetě objevili nespočet nových věcí.
Doletěli jsme až na Měsíc.
Ale málokdo se odvážil nahlédnout do svého trávicího traktu.
Za trávení se často stydíme.
Ale zásadně ovlivňuje naše zdraví.
Jak se cítíme, jestli máme nadváhu,
čím můžeme onemocnět, jak reaguje náš imunitní systém...
Vlastně ovlivňuje celý náš život.
Dostali jsme dnes vysvědčení o obezitě a celá země propadla.
- Kolorektální karcinom. - Srdeční choroby.
- Dráždivý tračník. - Průjem!
- Nárůst autismu. - Rekordní deprese a úzkost.
Co je vlastně zdravé?
Proč jedení bolí?
Co mám změnit, abych byl zdravější?
Proč se mi nedaří zhubnout?
Proč nevím, co moje tělo potřebuje?
Jak si spravit trávení?
Musím měsíčně utrácet 100 dolarů za doplňky stravy?
Jsme zavalení lavinou informací.
Co s tím? Diety? Sacharidy? Diety ne?
Stačí se na střeva podívat a hned to začne dávat smysl.
Střeva bereme jako místo, odkud se berou výkaly.
Ale staly se srdcem biomedicínské revoluce.
Nemoci jako úzkost, deprese, rakovina,
autismus a Parkinsonova choroba všechny souvisí s trávením.
Je to nová věda, špička ledovce.
Zbylých 97 procent ještě musíme objevit.
ZMRZLINA
Dostáváme se do bodu,
kdy budeme schopní upřesnit, co má člověk jíst.
Trávicí trakt se umí přizpůsobit. Značně se mění při změně stravování.
Jakmile si to uvědomíme, všechno se tím změní.
ZDRAVÍ PROCHÁZÍ ŽALUDKEM
MANNHEIM, NĚMECKO
Trávení pro mě bylo až do 16 nebo 17 let stejnou záhadou jako pro ostatní.
Laktóza mi nedělala dobře.
Měla jsem kožní nemoc.
Jako malá jsem najednou zbaculatěla,
i když pro to zdánlivě nebyl důvod.
Hodně jsem si toho proto o střevech přečetla
a došlo mi, že když se na celý orgán dobře podíváte,
najdete spoustu odpovědí.
Jednoho rána do kuchyně přišla spolubydlící a zeptala se:
„Ty střeva miluješ. Pořád o nich mluvíš. Jak funguje kadění?“
Neměla jsem ponětí. Šla jsem do pokoje a podívala jsem se do tří knih.
Když jsem to zjistila, říkala jsem si: „Co?
I tahle část je prostě senzační.“
Ničeho bychom se bát neměli. Všechno je to super.
GIULIIN MENTOR
Často se za trávicí trakt stydíme a cítíme se provinile.
Když se nad tím zamyslíte, je to naprostá šílenost,
protože nás ten orgán udržuje při životě.
Jakmile se o něm dozvíte pár informací, budete si ho hned víc vážit.
Věda nám může pomoct odpovědět na otázky o zdraví.
Když jsem to s panem profesorem Krammerem dělala poprvé, řekl:
„Vidíte? Uvnitř jsou všichni stejní.“
Začínáme v jícnu,
který jídlo posouvá do žaludku,
a ten ho předává tenkému střevu.
Co zbyde, putuje do tlustého střeva, do tračníku.
A co opravdu nepotřebujeme, vyjde řitním otvorem.
A máme to.
CORK, IRSKO
Trávicí soustava je v posledním desetiletí nejpopulárnější oblastí biomedicíny.
Je to chybějící dílek skládačky.
Náš trávicí trakt ovlivňuje celé tělo.
Může dokonce ovlivnit jistá onemocnění mozku.
Fíha.
O jeho významu víme už stovky let.
Stačí si poslechnout naši řeč.
Když nám něco vadí, leží nám to v žaludku. Nebo na něco máme žaludek.
Když jsme nervózní, máme motýly v břiše.
Střevo je vlastně druhý mozek.
Teda.
A mozek se z evoluční perspektivy
nikdy neobešel bez signálů od trávicí soustavy.
Pohlcuje mě trávení.
Ono se totiž brání.
Celý obor přináší převrat v moderní medicíně.
HELSINKY, FINSKO
Ta výstava vychází z knihy o střevech, kterou jsme se sestrou vydaly.
Jejím účelem je navenek ukázat, co se skrývá uvnitř.
Ten asi bude lepší.
Když se na něj podíváte, je mnohem přesnější.
Trávicí trakt není přímočarý.
Vine se poměrně spletitou cestou.
Žaludek například leží nakřivo.
A v horní části je vzduchová bublina.
Kdybyste v něm měli moc vzduchu
a chtěli se ho zbavit, lehněte si na levý bok.
Tak se totiž ta bublina krásně dostane ven.
Kdybych jako částice potravy dorazila do tenkého střeva,
vyčnívaly by z něj řasy a klky, které by mě...
Strávily by mě a vstřebaly do krve.
Zajímavé na tom je, že sami nic strávit neumíme.
Pro správné trávení potřebujeme mikroby.
Nejmenší viry pracují s drobnými bakteriemi,
které pracují s mnohem většími kvasinkami a obrovským člověkem.
Společně tvoří mikrobiom.
MIKROBIOM (PODSTATNÉ JMÉNO)
VŠECHEN MIKROSKOPICKÝ ŽIVOT V TĚLE NEBO NA TĚLE
Většina lidí si myslí, že bakterie škodí,
ale 99 procent z nich nám ve skutečnosti nic neudělá,
a některé nám dokonce pomůžou.
Některé bakterie hrají důležitější roli, než se může zdát.
Když je na sobě necháme žít, propůjčí nám své dovednosti.
Pomáhají nám trávit jídlo.
Mňam!
Pomáhají mírnit záněty
a snižují pravděpodobnost autoimunitních onemocnění.
Přibližně 70 procent imunitního systému žije ve střevech.
Bakterie imunitní systém učí,
aby reagoval na škodlivé organismy, které by mohly ohrozit zdraví.
Produkují látky, které si vytvořit neumíme.
Mikroby ovlivňují naše hormony a navozují pocit hladu nebo sytosti.
Dokážou komunikovat s mozkem a dalšími orgány.
Utvářejí náš mozek v raném věku i ve stáří.
Když se podíváme na geny v těle a na těle,
přes 99 procent z nich je mikrobiální povahy.
Často věříme, že o zdraví rozhodují naše lidské geny.
Teď už ale víme, že mikrobiom výrazně souvisí s obezitou,
depresemi, alergiemi, stresem nebo naopak duševní pohodou.
Nevíme ale, jak velkou v těchto otázkách hraje roli.
Pro některé lidi může být dost relevantní a pro jiné až tak ne.
Klapka poprvé.
Děkuju.
I když to možná nechceme přiznat, všichni máme čas od času střevní potíže.
Lidé se od sebe liší vztahem k jídlu,
nemocemi, reakcemi na léky a celou svou historií.
CUKRÁŘKA SE STRACHEM Z JÍDLA
Když sním něco, co není zelenina,
začne mě bolet břicho, což mi nesmírně komplikuje práci.
DOKTORANDKA S CHRONICKOU BOLESTÍ
Dojde vám, co všechno berete jako samozřejmost.
Základní věci jako chození na velkou.
Musela jsem se naučit být vděčná i za nejmenší maličkosti.
MATKA, KTERÁ CHCE ZHUBNOUT
Snažím se mít váhu pod kontrolou,
ale když hodně zhubnu, ještě víc pak přiberu.
PROFESIONÁLNÍ JEDLÍK, KTERÝ NECÍTÍ HLAD
Lidé si postěžují, že mají hlad,
a jakmile se nají, vypadají hrozně spokojeně.
Závidím jim, protože já už hlad necítím.
Snažíme se pochopit, z čeho pramení všechny odchylky,
kterými se lidé různí.
Klíčem je podle nás mikrobiom.
Abychom rozdíly mezi námi pochopili,
musíme se nejdřív podívat, odkud mikroby vlastně pocházejí.
Rodíme se vesměs bez mikrobů.
Mikroby nás kolonizují až po příchodu na svět.
Všechno to vlastně začíná naším narozením.
Když se dítě narodí vaginálně,
je vystaveno bakteriím v matčině pochvě.
Když vyjdete ven, jste tváří směrem k pozadí.
A protože jste k němu tak blízko, nasbíráte i nějaké střevní bakterie
a přivítáte své první mikrobiální osadníky.
Začnou připravovat obyvatelné prostředí pro ostatní mikroby.
Mikrobiom utváříme všedními rozhodnutími a dobrodružstvími,
která v životě podnikneme.
Koho líbáme, co si dáváme do pusy, kam cestujeme...
Snědené jídlo, vztahy se sourozenci,
jestli máte domácí mazlíčky.
Cvičení, stres, zážitky z dětství,
jestli jste čelili těžkým situacím.
Každý z nás proto má jedinečný mikrobiom.
Je to taková sbírka mikrobiálních vzpomínek.
To, že by mikrobiom mohl být klíčem ke zdraví, je úžasná zpráva.
Své geny sice změnit nemůžeme,
ale všichni jsme schopní změnit svou mikroflóru
jednoduchou změnou jídelníčku a životního stylu.
Nádherně mastný. Bože.
Industrializovaný mikrobiom je nejspíš poměrně nezdravý
a dost možná nahrává nejběžnějším vážným onemocněním.
Může způsobovat chronická onemocnění, která jsou velmi rozšířená,
například obezitu, cukrovku,
hypertenzi nebo potravinové alergie.
Myslím, že se musí změnit to, jak o nemocech přemýšlíme.
Velké změny životního prostředí,
západní strava, jak se rodí děti,
císařské řezy, kojenecká výživa,
hygiena, antibiotika...
To všechno vede ke snižování diverzity mikrobiomu.
Vidíme to v industrializovaném mikrobiomu.
Narodila jsem se císařským řezem a kojila mě... ani nevím jak dlouho.
Neustále se honím za dětmi nebo za prací. Jsem pořád hrozně ve stresu.
Pětinásobný šampion Nathan’s Famous, Takeru Kobajaši!
Na tom, co dělám,
asi není zdravého vůbec nic.
Zajímalo by mě, jaké škody jsem na sobě napáchal.
Říkám si, jak to ovlivňuje zdraví
a jak to působí na mikrobiom.
Ve střevech jsme přišli o stovky druhů. Vymřely.
A začínáme si uvědomovat,
že co se týče zdraví mikrobiální komunity, nejdůležitějším faktorem je strava.
Typická americká strava má závažné nedostatky,
i kdyby se jednalo o zdravou stravu.
Téměř 60 procent snědených kalorií v USA teď tvoří průmyslově zpracované potraviny.
Jsou ultrazpracované.
Chybí jim všechny živiny z původních přírodních surovin
a obsahují nejrůznější přidané chemikálie spolu s velkým množstvím cukru.
Lidé ale tápou, co vlastně mají jíst, protože navenek vypadají zdravě.
Na obalu stojí, že jsou nízkokalorické, a proto zdravé, nebo že obsahují vitaminy.
BEZ CUKRU! BEZ KALORIÍ! ČISTĚ JEN VITAMINY!
Když si ty etikety pročtete,
je dost těžké rozluštit, co v nich vlastně je.
Ta není až tak špatná.
Ne? Je v ní moře cukru.
Vážně? To jsem si nevšiml.
Jo, cukr tvoří 30 procent.
Když se na ni kouknu, je plná vlákniny, ovoce a ořechů.
Je v ní hořká čokoláda a mořská sůl.
Na první pohled vypadá celkem dobře.
Až když se podíváte na složení, vidíte, že je v ní moc cukru.
Vidíte? Oklamali mě.
Člověk se těžko rozhoduje, co by měl jíst.
Když jdete do supermarketu,
seznam prášků, doplňků a věcí, co potřebujete, neustále roste.
Zabrání chlorofyl rakovině?
Léčivé houby.
- Víno nám prospívá. - Vaginální probiotika.
Spirulina. Adaptogeny. Čokoláda. Kolagen. Borůvky. Káva!
Ano, ve světě jídla a wellness se zoufale ztrácím.
SAN FRANCISCO, KALIFORNIE
Dneska si uděláme kuře terijaki.
Máme na něj červený česnek, zázvor, cukr,
sójovou omáčku, sezamový olej a cibule.
Musím říct, že sebevědomí ti nechybí.
Ve čtyřech jsem byla sebevědomá kuchařka.
Trochu sójové omáčky a hodně zázvoru, protože zázvoru nikdy není dost.
Všechen česnek, protože toho taky nikdy není dost.
Vaření a jídlo mám prostě v krvi.
Dělám to už odmalička.
Je to pro mě vášeň, umění a kariéra.
První michelinskou hvězdu jsem dostala ve 23 letech.
Eater mě vyhlásil nejsvůdnější kuchařkou. Je absurdní, že to vůbec existuje.
Ale máte potřebu si pěstovat image roztomilé potetované gotické cukrářky.
Byla jsem pod ohromným tlakem
a dovolila jsem, aby se to vymklo kontrole.
Dlouho jsem trpěla vážnou anorexií.
Ale ta se teď proměnila v jinou poruchu příjmu potravy, ortorexii.
Jsem posedlá zdravím a co nejoptimálnější výživou.
Je v něm guarana, ženšen, reiši, Hericium,
Cordyceps, spirulina, Chlorella a moringa.
V podstatě jím spoustu zeleniny a přidávám k ní lektvary a prášky,
které podle internetu asi potřebuju.
Vyškrtla jsem z jídelníčku spoustu věcí
a pak jsem se do něj snažila vrátit „jídla pro radost“.
Ale když sním cukr, vepřové, máslo a podobně,
jsem nafouklá a tři nebo čtyři dny se mi chce zvracet.
Je to boj, protože se snažím svůj vztah k jídlu napravit.
Když máte pocit, že vás tělo zradilo,
těžko se s tím vyrovnáváte.
Moc ráda bych asi věděla, co bych jíst měla, nebo neměla.
Co je konkrétně pro mě zdravé.
Když se mě pacienti ptají, jaký mikrobiom je zdravý,
ráda ho přirovnávám k lesu.
Když zasadíte pár zdravých rostlin, nemůžete čekat, že se celý změní.
Les potřebuje zdravou rovnováhu,
ve které se za daných podmínek rostlinám a životu bude dařit,
s dostatkem světla, vody a živin v půdě, aby všechno společně fungovalo.
Naše střevní bakterie denně chtějí jen pár gramů vlákniny z ovoce a zeleniny.
Je zvláštní, že to pro nás představuje takový problém.
Ve Spojených státech se teď doporučuje jíst 28 až 40 gramů vlákniny denně.
Průměrný Američan jí přijímá jen 15 gramů.
Ze studií mikrobiomu ale vyplývá,
že bychom jí pravděpodobně měli jíst přes 50 gramů denně.
KOLIK VLÁKNINY MAJÍ KONKRÉTNÍ JÍDLA?
VLÁKNINA V 1 HRNKU BÍLÉ RÝŽE 0,6 G
VLÁKNINA V 1 STEAKU 0 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU MRKVE 3,1 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU OVESNÉ KAŠE 4,0 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU ŠPENÁTU 4,3 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU BROKOLICE 5,0 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU ZELENÉHO HRÁŠKU 7,0 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU AVOKÁDA 10,0 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU MANDLÍ 16,0 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU FAZOLÍ/ČOČKY 16,0 G
VLÁKNINA V 1 HRNKU CHIA SEMÍNEK 40,0 G
Kolik vlákniny je v jednom hotdogu?
Co? Nula gramů?
Ať už máte na talíři maso, nebo ne,
na tom, jestli jste vegan, nesejde.
Nejdůležitější je na talíř dostat rozmanitý výběr rostlin všeho druhu,
co nejvíc můžete, abyste své mikroby nakrmili.
Proč jíst zeleninu? Záleží mi na tom, abychom to chápali.
Samozřejmě obsahuje řadu živin a méně škodlivin než zpracované potraviny.
Ale kdybyste byli zepředu průhlední, viděli byste jasně trávení.
Rozdíl mezi zpracovanými potravinami a zeleninou byste viděli úplně jednoduše.
Zpracované potraviny už v prvních centimetrech tenkého střeva
skoro úplně vstřebáme do krve.
Krevní oběh zaplaví cukr, který musíme honem přenést do buněk.
Pro tělo je to skoro zdroj stresu,
protože kam všechen ten cukr uloží? Musí ho nastrkat všude možně.
Ale trávení zeleniny je díky vláknině mnohem pozvolnější.
Trošku jí ubude a posune se dál,
zase trošku a jde dál.
I v tlustém střevě pro tamní mikroby představuje dobrý zdroj potravy.
Lahoda!
Trávení u ní probíhá úplně jinak.
Místo sprintu je to dlouhá procházka.
Rozmanitý střevní mikrobiom se spoustou různých druhů bakterií
má v rukávu celou paletu možností,
jak na životní nástrahy reagovat.
Kobajaši hltá jeden za druhým.
Jako na páse. Koukejte na něj. Pomáhá si rukama a...
Co se stane, když nejíme dost vlákniny, kterou se mikroby živí?
Takeru Kobajaši!
Když střevní mikroby nenakrmíte vlákninou,
začnou pojídat vás.
Mikroby jsou skvělé. Hodně tělu pomáhají.
Ale jsou to mikroby.
Musíme si nastavit přátelskou hranici, kterou tvoří hlen.
Hlen se na to skvěle hodí, protože je částečně propustný
a dostanou se přes něj živiny a další látky.
Mikroby ale dál nepustí.
Když přestanete jíst vlákninu, střevní mikroby se pořád musí něčím živit.
Začnou proto hlen pojídat jako náhradní zdroj potravy.
A hlen se postupně začne tenčit.
Vaše bakterie se pak dostanou do částí těla, kde vůbec být nemají.
A když je spatří místní imunitní buňky, přejdou do obrany.
Může to vyvolat válku zánětů
a změnit mikrobiální složení ve střevech.
Je to jedna z věcí, která může vést k mnoha onemocněním,
jako jsou střevní záněty
nebo jisté druhy syndromu dráždivého tračníku.
Když vědci začali zkoumat chronická zánětlivá onemocnění,
měli tendenci hledat mikrob nebo mikrobiální komunitu,
která by způsobovala danou nemoc nebo vyvolávala nepříjemné pocity.
Teď už ale přemýšlíme o interakci celého ekosystému
a v rámci tohoto nového přístupu se navíc ptáme,
jestli nám nechybí nějaké bakterie, které nás obvykle chrání.
LOS ANGELES, KALIFORNIE
Jmenuju se Daniell Koepkeová a jsem doktorandka klinické psychologie.
Už si ani moc nevzpomínám, jaké pro mě jídlo bylo,
než jsem si ho začala spojovat s úzkostí, bolestí a nepohodou.
Když jsem studovala bakaláře, stravovala jsem se dost špatně.
A strava s přemírou cukru
a nedostatek ovoce a zeleniny vedly k příznakům spojeným s IBS.
Trápily mě zažívací potíže,
bodavá bolest z nadýmání,
zácpa, kdy jsem vůbec nemohla na toaletu.
Když máte několik střevních příznaků, které se nedají jednoduše definovat,
spousta doktorů si s tím neví rady.
Rozdávají antibiotika jako bonbóny.
„Není vám dobře nebo vás něco trápí? Dejte si antibiotika.“
Za posledních pět let jsem antibiotika brala šestkrát do roka.
Když jsem onemocněla, hodně jsem zhubla,
protože jsem toho z jídelníčku musela hodně vyřadit.
Přesně nevím, kolik toho můžu jíst. Ale je to zhruba 10 až 15 potravin.
Mám pocit, že mě to hodně omezuje, a často tím strádám.
Abych dál v základní míře fungovala, musím brát všechny ty doplňky stravy.
HOŘČÍK CHELÁT
Tady mám další doplňky, které jsem dřív brala.
Ty už ale nezabírají.
Vím, že prášky nejsou řešení,
ale jsem v koncích, protože nevím, jak si vypěstovat nové potřebné bakterie,
když nemůžu jíst spoustu potravin,
které jsou pro zdravý střevní mikrobiom potřeba.
Vyřazením jistých potravin z jídelníčku drasticky změníme složení mikrobů.
Jak by tam mohly žít, když je nekrmíte?
Vrátit se k vláknině je ale mnohem náročnější.
Lidé, kteří najednou zase začnou jíst zdravě,
se budou potýkat s nadýmáním a bolestmi břicha.
Změna jídelníčku by se proto neměla zavádět drasticky,
aby se jí všechny mikroby ve střevech stihly přizpůsobit.
Protože jsem držela tak restriktivní dietu,
zajímalo by mě, jestli mi při ní nehladověly mikroby v těle.
Změnilo se tím, co moje tělo dokáže strávit?
Znamená to, že v budoucnu s jistými jídly vždycky budu mít problém?
Nebo za to částečně může psychika?
Nejsem si jistá, co se vlastně děje.
Ráda bych se o tom něco víc dozvěděla.
VYHLEDAT
DÁ SE NĚJAK VYŠETŘIT, JESTLI JSEM SI NEPOŠKODILA STŘEVA?
Aha. Super.
TESTOVÁNÍ MŮŽE ZAČÍT!
Jako na Vánoce.
Co to asi je?
To ne.
Je to zvláštní. Najednou mi na zdraví tak nezáleží.
„Vložte jednu lžíci pevné stolice
nebo čtyři lžíce řídké stolice do zkumavky.
Dobře ji promíchejte.“
Prostě nejodpornější recept na světě.
Je to taková lžička.
Asi se to má dělat takhle.
Možnost testování střev mě vždycky fascinovala.
Moc ráda bych konečně pochopila, co se mi v těle vlastně děje.
Snažila jsem se zhubnout tolika různými způsoby.
Snad na to konečně přijdu.
Chci zjistit, proč nemám chuť k jídlu,
a dozvědět se víc o vztahu mezi orgány a jedením.
Sama jsem si střevní mikrobiom nikdy testovat nenechala.
Momentálně v tom nevidím moc smysl.
Všechno, co pro zdraví potřebujete,
změna jídelníčku a lepší péče o zažívání,
se dá dělat i bez vstupního vyšetření.
Ale kdyby vás pokus lákal, klidně můžete.
Je to navíc skvělý nástroj pro výzkum.
SUPERPOČÍTAČOVÉ CENTRUM V SAN DIEGU
Když jsme se zkoumáním mikrobiomu začínali, sami jsme byli pokusní králíci.
S kolegy jsme sbírali vlastní výkaly a skladovali je v mrazácích.
Vezmete použitý toaletní papír,
naberete na tyčinku trochu výkalů, aby byla taková hnědá,
a z ní pak extrahujeme DNA.
Už jsme ale nasbírali tisíce a tisíce vzorků
od tisíců lidí ze Spojených států i z celého světa.
Kdybyste mi dali vzorek mikrobiomu,
nedokázal bych vám říct, jestli jste spíš zdraví, nebo nemocní.
Zjistím to jedině tak, že vás srovnám s velkým množstvím lidí
a posoudím výsledek.
Podobá se váš mikrobiom lidem s astmatem?
Máte astma?
Podobá se váš mikrobiom obézním lidem?
Jste obézní?
Pokud to platí, mohl bych najít rozhodující charakteristický rys.
Každá lžička stolice obsahuje terabajty informací
zakódovaných v DNA mikrobů.
Každá tečka na obrazovce znázorňuje rozmanitost mikrobiomu.
Každého člověka vystihuje jediná tečka.
Na obrazovce názorně vidíte,
nakolik vzorky sdílí stejné mikroby.
Když jsou vzorky blízko u sebe, sdílí velmi podobné mikrobiální komunity.
Vzorky daleko od sebe zase mají zcela odlišné komunity.
Když jsme se mikrobiomem začali zabývat, předpokládali jsme,
že když se podíváme na střevní mikrobiom zdravých Američanů,
uděláme si obrázek o tom, jak má zdravý mikrobiom vypadat.
Zaměření ukazuje rozdíly mezi mikroby v industrializovaném světě dole
a méně industrializovaném světě nahoře.
Je zcela jasně vidět,
že neindustrializovaný mikrobiom je rozmanitější.
Kdybychom se soustředili jen na Západ, neudělali bychom si přesný obrázek o tom,
jak zdravé složení mikrobiomu vypadá teď nebo jak vypadalo v minulosti.
BHAKUNDE BESÍ, NEPÁL
Je to náročná cesta.
Navštěvujeme tradiční společenství a žádáme je, aby nám darovali výkaly.
- Namasté. - Namasté.
Když se ptáme, jestli by nám dali vzorek výkalů,
většinou odpoví: „Ne. Výkaly? To ne.“
Ale když jim vysvětlím, co vlastně dělám, řeknou: „Jasně. Proč ne?“
Ukázalo se, že střevní mikrobiom ve venkovských komunitách
obsahuje stovky druhů,
které se v industrializovaném mikrobiomu nevyskytují.
Studiem obyvatelstva, které si zachovalo tradiční způsob života,
začneme chápat,
jaké mikroby se z industrializované společnosti vytratily
a jak to ovlivňuje celkové zdraví.
Můžeme?
Dobrý den, Mayo. Těší mě.
Chcete hned probrat výsledky?
Jasně. Jo.
Při testování jsme zjistili, že jste na tom se zdravím dost dobře.
Rozhodně nadprůměrně. Všechna ta zelenina, kterou týdně jíte, nepřišla nazmar.
Super.
Taky se potýkám s nezdravým vztahem k jídlu.
Vždycky jsem se ve stravě hodně omezovala.
Mayo, spousta lidí si stejně jako vy myslí,
že když si každý den dají zdravý salát s kadeřávkem, budou zdraví.
Není to tak zdravé, jak jsme si mysleli.
Čím rozmanitěji se budete stravovat, tím bohatší bude váš mikrobiom.
Tím víc druhů bakterií bude žít ve střevech.
A to vám umožní se lépe vypořádat s alergiemi a intolerancemi.
- Jo. - Nejde o to se omezovat.
Jde o to rozšířit výběr potravin, které můžete jíst.
Problém podle mě částečně spočívá v tom, že mám u jistých jídel psychický blok,
třeba u vepřového. Někdy mi nedělá dobře na žaludek.
Dá se to nějak překonat,
nebo už si v životě nikdy nedám slaninu?
To neříkejte. To je hrůza.
- Je to boj, že? - Jo.
Myslíme, že by vám mohlo ulevit mikrodávkování,
kdybyste ho začala jíst ve velmi malých dávkách
a postupně se propracovala k větším porcím. Mohlo by to pomoct.
Zkuste do jídelníčku zařadit menší porce,
a když tomu dáte několik měsíců,
časem byste možná mohla zase jíst mnohem širší škálu potravin.
Mikrodávkování chipsů se mi vážně zamlouvá.
Teda. To mně taky.
Jo. Bezva.
Mám z toho hroznou radost. Úplně mě to dojalo. Promiňte.
Ale byla to dost dlouhá, náročná cesta.
Hrozně mě nadchla představa mikrodávkování brambůrků.
Po troškách měním svůj jídelníček.
A je to bezva. Někdy si dám tři chipsy denně
a netrápí mě to.
I když mi vrtá hlavou, jestli se stravuju správně,
nebo se mi nějak mění chemie mozku.
PODNIKATELKA
Podle světových grafů a tabulek
jsem kvůli své výšce a váze morbidně obézní.
Snažila jsem se to změnit. Zaplatila jsem si drahou posilovnu.
Zkoušela jsem různé diety i léky na hubnutí, ale nezabraly.
Sice jsem nejdřív hodně zhubla, ale hned jsem to nabrala zpátky.
V rodině se dědí cukrovka.
I když jsem teď zdravá, chci zhubnout,
než se něco takového objeví i u mě.
Chci s dětmi být, dokud budu moct.
Silnější ženy se kvůli své postavě ve společnosti cítí méněcenně.
Nechci být hubená a vážit 55 kilo, jen chci být zdravější.
Vždycky budu krev a mlíko, až do konce.
Můžete k tělu mít pozitivní vztah
a přitom pamatovat na zdraví, protože je to koneckonců potřeba.
Ohledně jídla se chci zeptat,
co proboha všichni jíte, že se vám na rozdíl ode mě daří zhubnout.
RECHOVOT, IZRAEL
Když se jako lékaři snažíme pacientům vysvětlit,
proč je pro ně takový problém zhubnout,
máme ve zvyku to klást za vinu jednotlivým pacientům.
Ale i když populace dělá, co jí už desítky let doporučujeme,
epidemii obezity jsme nedokázali zpomalit ani zvrátit.
„Dieta“ je dost matoucí slovo.
Méně tuků, nebo sacharidů.
Lidé ji vesměs chápou jako sprint na určitou dobu, dokud nezhubnou,
a pak se vrátí ke svým starým zvykům
a budou zase jíst, co se jim zachce.
Správná strava je ale o trvalé změně životního stylu.
Diety navíc nefungují, protože se soustředí na nesprávné věci.
Můžou nás proto navést špatným směrem.
Když na obalu vidíme kalorickou hodnotu,
máme dojem, že z toho jídla všichni vstřebáme dané množství energie.
Ale to samozřejmě není pravda.
Kdybyste třem různým lidem dali totožné jablko,
každý z nich by na něj zareagoval jinak.
Já ho přece jíst nemůžu.
Každý ho zpracuje jinak.
Každý z něj vstřebá jiné živiny.
Každý z něj vstřebá jiné množství energie.
Celý život si říkáte: „Jsou to přece kalorie.
Když si oba dáme to samé, povede to ke stejnému výsledku.“
Tak to ale prostě nefunguje.
Místo měření jablka je potřeba změřit lidi, kteří ho jedí.
Soustředíme se na hladinu glukózy v krvi dvě hodiny po jídle,
protože už chápeme,
že hladina cukru po jídle přímo souvisí s úbytkem nebo nárůstem hmotnosti
a také s vývojem mnohých onemocnění.
Dobře.
A ještě trochu sýra.
TIMOVA MANŽELKA
Měl bych si zkontrolovat hladinu cukru.
Zvlášť po tomhle.
Schválně, kdo vyhraje.
Bože, hrozně ti roste.
- Tentokrát jsem určitě vyhrál. - Jo.
Pečivo na mě tak působí.
Mně nevadí.
HLADINA GLUKÓZY V KRVI
Jednu z významných studií mikrobiomu vedl Jeff Gordon,
který se zaměřil na jednovaječná dvojčata, z nichž jedno bylo obézní a druhé štíhlé.
Transplantoval střevní bakterie obézních a štíhlých dvojčat do myší.
Myši, které obdržely bakterie od obézních dvojčat,
přibraly na stejné stravě víc než myši,
které dostaly bakterie od štíhlých dvojčat.
Pomáhá nám to pochopit,
proč mají někteří lidé větší potíže s hubnutím.
Když někteří zhubnou, zase přiberou,
zhubnou a přiberou, zhubnou a přiberou ještě víc. Dál a dál.
Klíčem je podle nás mikrobiom.
Možná budete muset 9 až 12 měsíců držet dietu,
abyste celý ekosystém obnovili
a o to víc jste nepřibrali na váze, až si zase dáte hamburger.
Na základě dat o mikrobiomu, která jsme od jednotlivých lidí nasbírali,
můžeme začít předpovídat, jaké potraviny jsou pro každého nejlepší.
Alespoň co se týče hladiny cukru v krvi.
Ústřice. To je fajn.
Sendvič s lilkem nesmím. To není dobrý.
Pro někoho jako já, kdo má problémy s obsesivním chováním,
takové hodnocení není úplně ideální.
Měli bychom zkusit hotdogy.
Samotný párek v rohlíku mají žlutě.
- To není špatný, ne? - Ale není to ani dobrý.
Lepší bude se sýrem a s avokádem.
Avokádo mám rád.
Tak super. Čím víc si toho na něj přidáš, tím líp.
Panebože. Vepřová panenka.
To mi chcete říct, že je vepřové zdravé?
Nechci slyšet, že to tak není.
OBLÍBENÉ KUŘECÍ KLOBÁSA S VEJCI
Zdravím, Kimmie.
Dobrý den, Annie!
- Dobrý den. - Zdravím.
Předtím jste se ptala,
proč nemůžete zhubnout, i když se snažíte.
Když jsme se podívali na váš mikrobiom,
viděli jsme, že je méně rozmanitý.
Všimli jsme si, že jeden druh bakterie,
Prevotella, se u vás nevyskytuje.
Proboha.
Lidem s podobným složením bez Prevotelly se často nedaří zhubnout.
Navíc jsme zjistili,
že ve střevech máte tři další druhy bakterií v malém množství.
Podílejí se na produkci jistého střevního hormonu,
který přináší pocit sytosti. Možná proto pořád máte hlad.
Nejde ale jednoduše o konkrétní bakterie, protože nikdy nejednají samy.
Musíte pochopit, jak se společně chovají v ekosystému.
Proto mikrobiom analyzujeme jako celek.
Dává to smysl?
Určitě.
Vlastně se nestačím divit,
co všechno se o sobě člověk dozví
z testu hovínek.
Ale nevím. Jen to všechno působí hrozně složitě.
Přijde mi, že jsem se zasekla na místě.
Zasekla jsem se?
Ne, nezasekla.
Dobrou zprávou je, že se z toho zase můžete dostat.
Měla byste se zaměřit na změnu životního stylu
a zásadní úpravu jídelníčku vhodnější pro zdravé bakterie.
To ano.
Mohli bychom najít něco, co vám bude chutnat,
čeho byste se mohla dlouhodobě držet
a co by vám prospělo.
Mluvili jsme o neustálém počítání.
Nemyslíme tím kalorie, ale druhy ovoce a zeleniny,
které týdně sníte.
Za dobrý výsledek považujeme 20 až 30.
Dobře.
Rozhodně mám hned víc jasno.
Kdo jinak žije, má jiné bakterie.
Různým lidem se různě dějí různé věci,
což vede k rozdílům.
Jsem pořád v jednom kole. Zodpovídám za hodně lidí.
Mám nemocnou mámu, o kterou se neustále starám.
Jsem svobodná máma se třemi krásnými dětmi.
Mám syna s autismem, kterého pořád něco učím.
Když máte nakrmit domácnost s různými věkovými skupinami,
které mají rády různé věci, musíte si uvařit pro sebe a ještě pro ně.
Někdy je to dost náročné a drahé.
Musím děti získat jedním jídlem, které všem bude chutnat.
To mám za úkol.
Za celou kariéru jsem určitě spořádal přes 10 000 hotdogů.
PROFESIONÁLNÍ JEDLÍK A MISTR SVĚTA
Jsem Japonec, ale jím jako Američan.
Myslím, že jsem tím tělu dost uškodil.
KJÓTO, JAPONSKO
Ty jo, krásně voní.
Pravá japonská kuchyně, co?
Prostě krása.
Je to nádhera.
Škodí soutěžení zažívání?
Když si někam vyrazíme,
všichni toho sníme víc než ty.
To je pravda.
Kobi myslí, že je něco asi špatně.
Necítí hlad ani sytost.
- Vůbec nic z toho necítí. - Vážně?
Občas si uvědomí, že už tři dny nejedl.
Vážně je to tak špatný?
Přijde mi, že čím víc toho jíš, zvlášť fastfood,
tím víc škodíš tělu.
Zajímalo by mě,
co za škody za celou kariéru moje tělo utrpělo.
Chci vědět, jak to ubližuje mozku a nervové soustavě.
Dřív jsem si sama sebe představovala jako mozek, který řídí všechno ostatní.
Že tak vedu život a že se pocity a myšlenky rodí jen tady.
Zní to trošku pošetile, ale připomíná mi to,
jak můj malý synovec kreslí lidi.
Jako hlavu se dvěma nožičkami.
Teď už víme, že jsou střeva důležitým rádcem mozku.
Shromažďují informace, které mu posílají,
a podílejí se na tom, jak se cítíme.
Svůj první mozek tady nahoře všichni známe,
ale v břiše navíc máme druhý mozek.
A v našem druhém mozku se nachází víc nervů než v míše.
Osa střeva-mozek je obousměrná komunikace o tom,
co se děje v břiše a v mozku.
Představte si mozek a střeva jako nejlepší kamarády.
Když jeden selhává, druhý ho časem bude následovat.
Možná právě díky tomu si vychutnáváme jídlo
a dostáváme signály o tom, co a kdy máme jíst.
Nejde ale jen o to, že by mikroby mohly ovlivňovat mozek.
Na mikroby, které ovlivňují mozek, působí jídlo, kterým se stravujete.
CORK, IRSKO
ANGLICKÝ TRH
Dnes jsme na Anglickém trhu v Irsku,
kam v sobotu chodím nakupovat.
Vždycky si přinesu seznam, ale pokaždé letí do koše.
Lákají vás vůně, barvy... Prostě všechno.
Ale žaludek možná touží po věcech, co byste jíst neměli.
Myslíme, že o našich stravovacích návycích rozhoduje mozek,
ale co když vysíláním signálů za nitky ve skutečnosti tahají střeva?
Ten si moje mikroby zamilovaly
a musím se sebou dost bojovat,
protože z něj jen nevyhnutelně přiberu.
To, jaký máte hlad nebo kolik něčeho chcete sníst,
by mohla určovat malá skupinka bakterií ve střevech.
„Mám hroznou chuť na hranolky.“ Tak něco.
Hodně cukru přináší mikroby, co milují cukr.
Hodně tuku zase ty, co milují tuk.
Když jsem v Číně a nejím jídla s takovým množstvím cukru,
protože ho v čínské kuchyni moc není,
najednou třeba vůbec netoužím po čokoládě.
V Severní Americe na ni mám obvykle chuť každý den.
- Dobré ráno. - Ránko.
- Jak se máte? - Fajn. A vy?
Dobře.
Dobré ráno.
Moje mikroby dnes vyhrály
a rozhodli jsme se pro čokoládu.
Chutě mám často.
Občas mi zní dobře jen pořádně krvavý steak.
Obvykle se to snažím zatlačit do kouta a nemyslet na to,
ale snažím se víc naslouchat tělu.
Tělo touží po zmrzlině, sladkostech a hamburgerech.
Strašně ráda bych si ji dala.
Miluju plody moře. Snažím se jich jíst co nejvíc.
Když jsem byl kluk,
míval jsem chuť na krokety a kari.
Jídlo už mi ale takovou radost nepřináší.
Trávení bylo nejspíš první formou myšlení, která se u zvířat rozvinula.
Nervy tak dokázaly určit kvalitu potravy,
jak je na tom okolní tkáň nebo jaké imunitní buňky tudy prošly.
Až fungovalo na výbornou,
hodilo se k němu přidat i mozek, který by koordinoval smysly.
Kimmie, už jsme připravení, tak můžete dál.
Dneska jdu na magnetickou rezonanci.
Trochu se bojím.
Ale těším se, až si ujasním, co se mi děje v těle.
Pořád mě to trochu mate.
Jen se snažím zjistit, jak mi funguje tělo,
abych našla svoje lepší já.
- Kimmie, jak se tam cítíte? - Dobře.
Pustíme vám teď prezentaci s různými obrázky.
Podívejte se na ni, prosím.
- Jako na film nebo seriál, dobře? - Dobře.
Pozorujeme přitom aktivitu mozku.
Sledujeme, jak Kimmie a Kobi reagují na podněty spojené s jídlem.
Ukazujeme jim kalorická sladká jídla
nebo tučná, kalorická slaná jídla.
Na Kimmiině mozku vidíme,
že se jí při pohledu na jídlo aktivuje část mozku spojená s emocemi.
Hlavně ale má sníženou schopnost své emoční reakce ovládat.
Kobiho potíže jsou rozhodně komplexnějšího rázu.
Hlad je složitý proces.
Ovlivňuje ho několik faktorů.
Mozek, střevní mikrobiom, záněty,
ale i nálada, vzpomínky a prostředí.
S hladem toho souvisí tolik, že se musíme zaměřit na celé tělo.
Lékaři se dělí podle specializace, v rámci které se soustředí na jeden orgán,
a zbytku těla si vlastně nevšímají.
Brání nám to v pochopení toho, jak spolu všechno souvisí.
Krása mikrobiomu spočívá v tom, že je všude. Jeho dopad cítíme všude.
Musíme tělo vnímat holisticky.
Jedním z témat, které mě opravdu zajímá,
je společný výskyt střevních a neurologických potíží.
Objevují se velmi často, například u autismu, Parkinsonovy choroby
nebo duševních nemocí spojených se stresem, jako je úzkost a deprese.
Hlavní otázkou je, čím to začalo.
V posledních pěti letech jsme zjistili, že lidem s jistými symptomy deprese
ve střevech chybějí bakterie, které chemicky ovlivňují fungování mozku.
Mění vaše pocity.
Domníváme se, že můžou vyvolávat symptomy podobné depresi.
Když normálním myším dáte mikroby od zdravého člověka
a příležitost prozkoumat okolí,
vydají se do světlých oblastí a budou zvídavé.
Ale když jim dáte mikroby od člověka s depresí,
budou se choulit v temných zákoutích
a rozvine se u nich stres, úzkost a deprese.
V mozku a trávicím traktu došlo ke změnám v látkách,
které souvisejí se serotoninem, hormonem dobré nálady.
Když jsme našim zvířatům dodali bakterie, které lidem s depresí často chybí,
zmírnily jejich depresivní reakci.
I když možná dál trpěla depresí, už neměla tak vážné příznaky.
Jo, to dává smysl.
Když se připravuju na soutěž,
cítím se agresivně
a nechce se mi s nikým mluvit.
Bojím se pomyslet, že by spolu mozek a střeva tak úzce spolupracovaly.
Asi bych si měl dávat větší pozor na to, co jím.
SAN DIEGO, KALIFORNIE
Je to fakt super.
No teda. Vedeš si skvěle.
Protože mám syna s autismem, dalšího syna s ADHD
a depresi v rodině, vážně mě zajímalo,
jestli by to nemohlo souviset s narušením mikrobiomu.
Rozhodlo to o mojí výzkumné kariéře.
Hledám bakterie, které by v tom mohly hrát roli.
Zjistili jsme, že mnoho dětí s autismem trpí průjmy nebo vážnou zácpou.
U Parkinsonovy choroby a dalších nemocí mozku
se zácpa někdy objeví i desítky let před tím,
než se projeví samotná nemoc.
Abychom tomu porozuměli,
odebrali jsme bakterie od lidí například s Parkinsonovou chorobou
a vložili je do myší.
Když myším chybějící bakterie doplníme, jejich stav se zlepší.
Je to přirozený proces.
Přirozeně ekosystém a chemické procesy v těle vrátíme do rovnováhy.
Začíná nám docházet,
že je zásadní tělo studovat jako celek a vnímat souvislosti,
pokud chceme chronickým onemocněním skutečně porozumět.
Moc mě těší, Kobi.
Dobrý den.
- Zdravím, Kobi, Maggie. - Těší mě.
Mám tady vaše výsledky.
Rády jsme viděli, že jste na tom s bakteriemi dost dobře.
Ty jo. To mě dost překvapilo.
I když se na vás možná podepsaly soutěže v jedení,
to, že se zdravě stravujete a jíte japonská jídla,
ovlivnilo váš mikrobiom.
Bakterie ve vašem mikrobiomu totiž reagují do 24 hodin po jídle.
Ale ztrátu chuti k jídlu by mohla způsobit kombinace mnoha věcí,
třeba roztažení žaludku, hormony, mírný zánět nebo rychlost trávení.
- Jen pro představu. - Dobře.
Ale dalším faktorem je hlava.
Obvykle moc nemám ráda, když doktoři lidem říkají,
že za to může hlava. Ale na skenu bylo vidět,
že se v mozku všechno rozsvítilo.
Každá oblast mozku,
která nějak souvisí s jídlem,
s pocity nevolnosti nebo sytosti, byla aktivní.
Skoro vypadal zmateně.
Dobře. To se mi moc nelíbí.
Smysl by mi dávalo jedině to, že celé tělo muselo spolupracovat,
aby všechno potlačilo a necítil jste sytost ani odpor k dalšímu jídlu.
Vidíte, co všechno tělo dokáže, když něco chcete,
i kdyby si muselo ublížit.
On na to: „Já vím. Už tak mám strach. Nevím, jestli mám mozek v pořádku.“
Ano, ale není to tak, že by se něco vypnulo, ztratilo nebo rozbilo.
Všechno to tam je. Všechno jede.
Jen se to možná přenastavilo.
Váš mozek má stále dojem,
že soutěžíte nebo jíte zpracované potraviny.
Je to podle mě velmi složitá situace.
Bylo by zajímavé vyzkoušet,
jestli byste se nenaučil tělu naslouchat,
co se týče čichu nebo úplně základních vjemů,
a soustředit se zase na pocity.
Bude to běh na dlouhou trať.
Prý to bude běh na dlouhou trať.
Přejídám se, protože jsem profesionální jedlík.
Ale obyčejní lidé se někdy přejídají taky.
Když moc jíte, tak si jídlo nevychutnáte
ani pořádně neoceníte jeho vůni.
Ignorujete signály těla jako pocit sytosti.
Začíná to v raném věku.
Děti často vedou k tomu,
aby snědly všechno na talíři a hezky poslouchaly.
Učíme se potlačit chuť k jídlu
a zvykáme si, že jíme v určitou hodinu.
Koukáme do mobilu a mozek se soustředí na obrazovku.
Naladit se zase na tělo znamená mu naslouchat.
Doufám, že budu žít dlouho a ve zdraví.
Dobré ráno.
Rozhodl jsem se se soutěžením skončit.
Za posledních 20 let jsem nedělal nic jiného.
Dělá mi starosti, co mě dál čeká,
ale zároveň se těším na budoucnost.
Mám smíšené pocity.
Ale nejdřív se chci zaměřit na to,
abych si dal do pořádku mozek a trávení.
Aktivně pracujeme na rozšiřování dostupné mikrobiální léčby.
Když dojde k poškození mikrobiomu, dá se uzdravit výkaly?
Má velkou hodnotu. Je nad zlato.
Co byste řekli, kdyby vám lékař navrhl, že by vás mohly zachránit cizí výkaly?
Fekální mikrobiální terapie neboli FMT
znamená přenos cizí stolice do těla nakaženého pacienta.
Nabízí léčbu kolonoskopií, klystýrem nebo pilulkami.
Fekální transplantace je první léčba schválená úřadem FDA,
která pracuje s mikrobiomem dostupným klinickým lékařům.
Smí se ale používat jen u jednoho onemocnění.
C. difficile. Když bakterie vyvolá zánět ve střevě a způsobí závažný průjem.
Vezmeme bakteriální komunitu zdravého člověka
a doslova ji rozstříkáme v tlustém střevě,
abychom ho znovu osídlili střevními bakteriemi.
Je to zákrok, který má 90% úspěšnost.
Vědci se momentálně snaží zjistit,
jestli dokáže léčit stovky dalších poruch, duševních i fyzických.
Fekální terapie přináší velmi přesvědčivé výsledky,
ale výzkum ještě probíhá. Stále pracujeme na tom,
jestli by prospěla širší populaci nebo měla dlouhodobý přínos.
Tady to máme. Vedle jídla, co pak budeme jíst.
- Je ve zdravém rozmezí? - Vypadá dobře.
Většina lidí by z fekální transplantace asi měla strach,
zvlášť kdyby si ji dělali sami.
Většina zdravých lidí podle mě navíc neví,
jaké je to se potýkat s tak špatnou kvalitou života.
Přišlo mi, že nemám jinou možnost.
Je to láska?
Ano, pravá láska.
Při první fekální transplantaci byl dárcem můj bratr.
Pomalu jsem začala přibírat, i když jsem se stravovala úplně stejně.
Poprvé po třech letech jsem šla sama na velkou.
Ale začalo se mi zhoršovat akné.
Můj bratr v minulosti trpěl hormonálním akné.
Pak jsem si jako dárce vybrala svého přítele.
Nemá žádné fyzické zdravotní potíže,
ale trápí ho jisté duševní problémy.
Několik měsíců jsem brala pilulky od přítele a akné zmizelo.
Ale časem jsem si všimla, že je moje deprese horší než kdy dřív.
Bakterie, se kterými normálně žije,
zhoršily depresi, kterou už jsem měla.
Vrátila jsem se proto k bratrovi.
Ta deprese do týdne úplně vymizela.
A dáme je sem.
Ke zmrzlině.
S FMT se pojí rizika.
Při terapii sice získáte zdravé bakterie,
ale mohly by se s nimi svézt i ty škodlivé.
Byla by krása, kdyby to bylo ideální řešení.
Ale všichni gastroenterologové, které znám, jsou extrémně opatrní.
Mohli bychom lidem transplantovat náchylnost k nejrůznějším nemocem.
Varuju všechny, aby na sobě žádné agresivní léčebné metody nezkoušeli.
Kdyby ti fekální transplantace
dokázala vrátit pocit hladu a sytosti,
souhlasil bys s ní?
Ano, kdyby mi pomohla problémy vyřešit,
rozhodně bych ji vyzkoušel.
Přihlásil bych se jako pokusný králík.
...že by vás mohly zachránit cizí výkaly?
Fekální mikrobiální...
Přišlo mi to šíleně divný.
Ale všechno povídání o chození na velkou mi pomohlo pochopit, že je to normální.
Patří to k životu. Dělají to všichni. Proč bychom o tom nemluvili?
Někdy to vytáhnu a jen tak si pokecáme o kakání.
Když zavěsím, říkám si: „Bylo to divný?“
Dřív to divný bylo, ale teď už je to normální.
Fekální transplantace je dost neohrabaná.
Dáváme přednost cílenému přístupu,
například konkrétnímu probiotiku,
které by velmi specifickým způsobem zlepšilo zdraví.
Většina probiotik, která si můžete koupit,
nejsou gastrointestinální mikroby. Nemají žít ve střevech.
Obvykle jsou to mikroby spojené s fermentací mléka nebo sýru,
organismy rodu Lactobacillus.
Nejsou stavěné na to, aby se tam usídlily.
Je to, jako byste do amazonské džungle hodili pokojovou rostlinu
a marně doufali, že tam poroste.
Moderní medicína se primárně soustředí na léčení symptomů,
a ne základních problémů, které je způsobují.
Do budoucna bychom rádi volili chytřejší přístup
a zaměřili se na střevní mikroby, které mají pozitivní vliv
a brání řadě problémů, než se vůbec objeví.
Mikrobiom v medicíně mění pravidla hry,
protože si každý může hrát na lékárníka výběrem těch správných potravin.
Naše poznatky inspirovaly jednoho kolegu,
který každý den začal pít smoothie se 60 různými druhy rostlin.
V této červené sekci se nacházel, když se stravoval jako obvykle.
Ale když ho začal pít, přesunul se do oranžové sekce.
Pár týdnů to trvalo, ale přešel do úplně jiné oblasti.
A teď, o několik měsíců později,
už je jeho složení mikrobiomu mnohem rozmanitější než na začátku.
Ale vy jste ho pít nezačal?
Ne, ochutnal jsem ho.
Je to něco, na čem by s vědci měli spolupracovat šéfkuchaři,
abyste získali všechny živiny a zároveň to dobře chutnalo.
Netuším, co to znamená, ale fajn.
Tak jo. Jdeme na to.
SMOOTHIE SE 60 ROSTLINAMI
Červený a zelený salát. Ten mám.
Špenát taky. Fialový kadeřávek taky.
Mrkvová nať.
Rajčata, mrkev, cuketa, pár avokád...
Ředkvičky a datle jsem ještě kombinovat nezkoušela.
Ale možná se zrodí nová příchuť makronek. Kdo ví?
Kolik té smoothie pije?
Tolik potravin sním snad za týden.
Hrnek vody.
Přijde mi to jako experiment na nějakou školní soutěž.
Přihodím tam kus zázvoru.
Protože zázvoru nikdy není dost.
Hned zkraje si říkám, kdo na to má vůbec čas.
Dáme tam celý fík. Fíky mám ráda.
Taková růžová vám nejspíš zvlášť prospěje.
Antioxidanty.
Brambora. Ta se mi taky...
Bude hrozně...
Tak to zkusíme.
Jednu lžičku.
Myslím, že už to máme.
Tak jo.
Bude asi mít nesmírně zajímavou barvu.
Nevypadá špatně. Nevypadá zrovna skvěle,
ale už jsem měla odpornější smoothie.
Voní zeleninou.
Je dost hutný.
Má výraznou texturu.
Vlastně není špatný.
Dá se. Chutná zdravě.
Jak byste ho vylepšila?
Zbavila bych se asi růžičkové kapusty,
která podle mě přebije všechno ostatní.
Ale když už to tak chcete, tak si udělejte gazpacho.
Moje zelený smoothie by asi byly mnohem lepší,
kdyby si nic nenalhávaly a měly v sobě trošku soli a octa.
Dali byste si gazpacho. Zní to skvěle.
Asi je potřeba si smoothie okořenit.
Je úžasné, jak na nás potraviny působí
a jak to, co jíte, dokáže tělo změnit.
To, co dnes sníte, zítra ovlivní váš mikrobiom. Do 24 hodin.
Mým pravidlem je neustálé počítání.
Počítejte si, kolik druhů ovoce a zeleniny sníte.
Jestli týdně jíte 20 až 30 různých druhů ovoce a zeleniny, jste na tom dobře.
Jestli se chcete řídit jednoduchým pravidlem,
zamyslete se nad tím, co jedly dřívější generace.
Zeleninu, ovoce, ořechy, fazole
nebo i fermentovaná jídla, která se hemží nejrůznějšími mikroby.
Fermentovaná jídla jsou původní probiotika.
Když si osolíte zeleninu a necháte ji v pokojové teplotě,
za pár dní budete mít fermentovanou pochoutku.
- Super. - Je to super? To jsem ráda, zlato.
Takhle kukuřice vypadá, když to není prostě kukuřice?
Když je čerstvá a není ze sáčku? Jo.
Je tam kukuřice.
Jo.
Dřív mě to rozhodně mátlo.
Věda mi pomohla pochopit,
že nestačí jen držet dietu.
Musíte změnit svůj životní styl.
Každý den dělám malé změny.
- Už jsem je nakrájela a umyla. - Dobře.
Mám hrozně soutěživé děti.
Aby mi pomohly, vyhlásila jsem kulinářskou soutěž.
Chodí se mnou do obchodu a pak všichni vaříme.
Trávíme přitom spolu mnohem víc času.
Co děláš?
Pomáhám ti. Chci být navždycky kuchař.
Budeš kuchař?
Jo, chci každý den vařit. Chci být kuchař.
Na vlastní oči jsem viděla, jak o svém těle lidé mluví
a jaký k němu mají vztah.
Dvě vajíčka a dva žloutky.
Neexistuje jedno zdravé superjídlo
nebo jedna rada, která by najednou všechno vyřešila.
Jde spíš o budování vztahu ke svému zažívání.
Zvládáš to skvěle. Plácneme si.
Na tělo se dá znovu naladit pomocí vědy a jejích poznatků,
ale dokážete to i tak, že se začnete soustředit na pocity.
V carbonaře se snoubí potraviny, kterých se bojím nejvíc.
Od té doby, co se střevy zabývám, jsem vlastně mnohem klidnější.
Vím, jak silný a odolný je to orgán, když mu většinou poskytnu správnou péči.
Jde spíš o to tělu naslouchat a vnímat, jak se v něm cítíte.
Spíš než samotné soutěžení
na mě během kariéry zapůsobily hotdogy.
Dobře. Přidáme avokádo, šiso, šítake a česnek.
Jo! Vypadá skvěle.
Chci si dělat zdravější hotdogy
se zdravými japonskými surovinami.
Chutná dobře.
Je vynikající.
Je to novinka. Nepřekonatelná.
Když něco sníte, zamyslete se,
jak se cítíte o hodinu a půl nebo dvě hodiny později,
když se jídlo vstřebá do krve.
Dorty, hranolky nebo chipsy v první vteřině chutnají skvěle.
Říkáte si: „Ještě!“
Ale později na vás padne únava, otupělost a tak podobně.
Jídlo z rýže a zeleniny možná není tak návykové,
ale vede k lepší stabilitě.
Nebo u vás možná ne. Zkuste to sami.
Hrozně mě těší, že už se tolik nebráním radosti z jídla.
Představa, že bych si s manželem dala misku těstovin
a netrestala se příští den tím,
že nebudu jíst, by byla fajn.
Mami, ta kukuřice se ti povedla.
Připijeme si na mámino skvělý vaření.
- Dobře. - Jo!
Koneckonců záleží hlavně na tom, jak se cítíte,
jak to vnímáte a co děláte. Nezáleží, co si myslí ostatní.
Možná je pro mě ideální tělo, které vypadá jinak.
Vaše tělo je expert, kterému byste měli naslouchat.
Čím víc toho o střevech vím, tím víc jsem na ně pyšná.
Dokonce můžu říct,
že jsem loajální vůči střevům i zadku.
O vyprazdňování nemusejí mluvit všichni, zvlášť když se jim nechce.
Ale měli by o něm něco vědět.
BRISTOLSKÁ ŠKÁLA
Existuje například sedm typů konzistence stolice,
které přehledně najdete na bristolské škále.
Sedmička a šestka představuje poměrně řídkou stolici,
ke které dochází, když zažívání naruší třeba infekce.
Čtyřku a trojku byste ideálně měli najít v toaletě.
Popisuje se jako měkčí jitrnice nebo had s hladkým povrchem.
A pak se dostáváme ke kozím bobkům,
které jsou příznakem zácpy.
Informace o konzistenci a tvaru můžou být velmi užitečné.
Je to taková zpráva od střev.
Čas od času byste se mohli otočit, podívat se
a nechat si poradit.
Překlad titulků: Hana Mišove