Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kao ljudi, otkrili smo toliko novoga na ovome planetu.
Letjeli smo čak i na Mjesec.
Ali rijetko tko zaista proučava vlastita crijeva.
Jako se sramimo svojih crijeva.
No ona imaju velik utjecaj na naše zdravlje.
Na to kako se osjećamo, jesmo li predebeli,
koje bolesti možemo dobiti.
Kako se oblikuje naš imunosustav,
a samim time utječu i na tijek naših života.
Danas smo saznali da smo zbog pretilosti pali na ispitu zdravlja.
- Rak debelog crijeva. - Srčane bolesti.
- Sindrom iritabilnog crijeva. - Proljev!
-Porast autizma. - Eksplozija depresivnih poremećaja.
Što je zdravo?
Zašto je jedenje bolno?
Što trebam činiti da budem zdrav?
Zašto mi je teško smršavjeti?
Zašto ne znam što je dobro za moje tijelo?
Kako ću pomoći crijevima?
Moram li trošiti 100 dolara mjesečno na dodatke prehrani?
Bombardiraju nas informacijama.
Je li do prehrane? Ugljikohidrata? Zbog čega?
Ako samo pogledate crijeva, sve je lakše razumjeti.
Za crijeva mislimo tek da su mjesto odakle izlazi kakica.
No ona su zapravo središte biomedicinske revolucije.
Bolesti poput depresivnih poremećaja, raka,
autizma i Parkinsonove bolesti povezane su s crijevima.
Ovo je nova znanost, tek vrh ledenjaka.
Ostalo nam je otkriti još 97 % toga.
SLADOLED
Dolazimo do točke gdje možemo dati jasniju definiciju što treba jesti.
Crijeva su fleksibilna. Doista se mijenjaju kad promijenimo način prehrane.
Kad to shvatimo, sve se mijenja.
HAKIRAJTE SVOJE ZDRAVLJE: TAJNE VAŠE PROBAVE
MANNHEIM, NJEMAČKA
Do moje 16. ili 17. godine crijeva su me zbunjivala baš kao i sve ostale.
Nisam podnosila laktozu. Imala sam kožnu bolest.
Kao dijete sam naglo postala bucmasta,
premda nije bilo očitoga razloga.
Čitala sam mnogo o crijevima.
Shvatila sam da kad se doista zagledate u taj organ,
možete pronaći mnoge odgovore.
Jednoga me jutra cimerica pitala u kuhinji:
„Giulia, ti obožavaš crijeva, stalno govoriš o tome.
Kako ih točno praznimo?”
Nisam imala pojma.
Otišla sam u svoju sobu, prelistala tri knjige
i jako se začudila kad sam saznala odgovor.
Čak je i taj dio baš fora.
Nemamo se čega sramiti, sve je fora u vezi s njima.
Kad govorimo o crijevima često osjećamo krivnju i sram.
Kad malo razmislimo o tome, to je potpuno suludo
jer je to organ koji nas održava živima.
Čim naučiš tek nekoliko činjenica, mnogo ga više poštuješ.
Znanost nam pomaže da odgovorimo na pitanja o našem zdravlju.
Sjećam se što mi je prof. Krammer rekao kad sam ovo prvi put radila.
„Vidiš? Svi smo iznutra isti.”
Krećemo od jednjaka.
On prenosi hranu do želuca.
Odande ona prelazi u tanko crijevo.
Ono što ostane potom ide u debelo crijevo, kolon.
Ono što nam ne treba, izlazi kroz čmar.
I onda smo gotovi.
Znanost o crijevima najpopularnije je područje biomedicine zadnjih deset godina.
To je dio slagalice koji nedostaje.
Naša crijeva utječu na cijelo tijelo.
Mogu čak utjecati na određena stanja u mozgu.
Ideš!
Već stotinama godina znamo da su nam bitna.
Uzmimo za primjer neke izraze.
Okreće mi se želudac od toga ili imati želudac za nešto.
Kad smo nervozni, imamo leptiriće u trbuhu.
Probavni organi su nam zapravo drugi mozak.
Opa!
Iz evolucijske perspektive,
mozak nam nije postojao bez signala iz probavnih organa.
Progutala su me crijeva.
Uzvraćaju udarac.
Sve ovo mijenja pravila u modernoj medicini.
HELSINKI, FINSKA
Izložba se temelji na knjizi o crijevima koju smo napisale moja sestra i ja.
Svrha joj je izokrenuti unutrašnjost prema van.
Ovo je vjerojatno bolje.
Ovako je zapravo mnogo preciznije.
Probavni sustav nije ravan.
Izvija se i vijugav je.
Primjerice, želudac je nagnut.
Na vrhu je mjehurić zraka.
Kad imate mnogo zraka u želucu
i želite ga izbaciti, legnite na lijevi bok,
jer zrak tad može lijepo izaći.
Da sam komadić hrane koji se našao u tankom crijevu,
prekrili bi me svi ovi nabori i resice.
Tako bih bila probavljena i završila bih u krvotoku.
Zanimljivo je da sami ne možemo ništa probaviti.
Da nešto probavimo, trebamo mikroorganizme.
Najmanji virus surađuje s malim bakterijama,
koje surađuju s mnogo većim kvascima i super velikim čovjekom.
To je ono što se naziva mikrobiom.
Većina ljudi misli da su bakterije štetne,
ali 99 % njih uopće nam ne štete,
a neke nam mogu i pomoći.
Neke bakterije imaju uistinu vrlo važne uloge.
Pustimo li ih da žive u nama, prenijet će nam svoje vještine.
Pomažu nam probaviti hranu.
Njam!
Pomažu smiriti upale i prilagođavaju naš imunološki sustav
da ne bi uzrokovao autoimune bolesti.
Otprilike 70 % našeg imunosustava živi u našim crijevima.
Bakterije vježbaju imunološki sustav
da reagira na loše organizme koji bi mogli škoditi zdravlju.
Pomažu nam proizvesti tvari koje ne možemo sami.
Mikroorganizmi oblikuju naše hormone, čine da se osjećamo gladni ili siti.
Mogu komunicirati s našim mozgom i drugim organima.
Oblikuju naš mozak u ranoj mladosti, ali i poslije.
Ako pogledate gene koje imamo u našim tijelima,
sačinjeni smo 99 % od mikroorganizama.
Često vjerujemo da naši geni određuju naše zdravlje.
No sad znamo da su mikrobiomi itekako povezani s pretilošću,
depresijom, alergijama ili količinom stresa koju osjećate.
Ne znamo koliko je točno velika njihova uloga u svemu tome.
Kod nekih bi mogla biti veća, a kod nekih pak manja.
Prva klapa.
Hvala.
Nerado to priznajemo, ali svi katkad imamo problema s crijevima.
Ljudi različito reagiraju na hranu, bolesti
i na lijekove u različitim fazama života.
Ako pojedem bilo što osim povrća,
počne me boljeti trbuh i to mi strahovito otežava posao.
Tad shvatiš koliko si toga uzeo zdravo za gotovo.
Nešto tako jednostavno kao kakanje.
Morala sam naučiti cijeniti i najmanje sitnice.
Na sve načine trudim se kontrolirati težinu.
Izgubim mnogo kilograma, a onda ih vratim još više.
KOBI, NATJECATELJ U BRZOM JEDENJU KOJI NE OSJEĆA GLAD
Slušam ljude kako kažu da su gladni
i izgledaju sretno nakon što pojedu.
Ljubomoran sam na njih jer ja više ne osjećam glad.
Pokušavamo shvatiti sve te varijante po kojima se ljudi razlikuju.
Vjerujemo da je ključ u mikrobiomu.
Kako bismo razumjeli razlike,
moramo prvo pogledati odakle dolaze mikroorganizmi.
Rađamo se uglavnom bez mikroorganizama u tijelu.
Oni nas koloniziraju kad dođemo na svijet.
Kad se rodimo, to je trenutak kad se sve zakotrlja.
Beba je pri vaginalnom porodu izložena bakterijama u majčinoj vagini.
Kad izlazi, lice joj je okrenuto prema maminoj stražnjici.
Pokupi i malo bakterija iz crijeva zbog blizine stražnjice
te tako u nju uđu prvi mikroorganizmi.
Počinju stvarati mjesto pogodno za život drugih mikroorganizama.
Svoj mikrobiom oblikujemo svakim životnim odabirom i ljubavnom vezom.
Koga poljubimo, što stavljamo u usta, kamo putujemo.
U obzir se uzima što jedete, odnosi s braćom i sestrama
te imate li kućne ljubimce.
Vježbanje, stres, iskustva iz djetinjstva,
je li vam bilo teško ili nije.
Zbog toga svatko ima jedinstven mikrobiom.
Ono je zbirka sjećanja mikroorganizama.
Saznanje da bi mikrobiom mogao biti ključ zdravlja doista je uzbudljivo
jer gene ne možete promijeniti,
ali svi mi možemo promijeniti svoje mikroorganizme.
I to jednostavnim promjenama prehrane i načina života.
Savršeno masno!
Industrijski oblikovan mikrobiom vjerojatno je prilično nezdrav
i možda nas gura u najčešće i najteže bolesti.
To bi moglo rezultirati brojnim kroničnim bolestima koje su vrlo raširene.
Poput pretilosti, dijabetesa,
povišenog krvnog tlaka, alergija na hranu,
Mislim da se treba promijeniti način na koji razmišljamo o bolesti.
Velike promjene u našem okolišu,
zapadnjačka prehrana, kako se rađaju djeca, carski rezovi,
dohrana za djecu, pojačana higijena, antibiotici.
sve to dovodi do smanjene raznolikosti mikrobioma.
Točno to vidimo u industrijskom mikrobiomu.
Rođena sam carskim rezom, ne znam koliko me dugo majka dojila.
Uvijek sam u žurbi, bilo zbog djece ili posla, tako da sam pod stresom.
Prvak Nathan's Famousa, Takeru Kobayashi!
Mislim da ne postoji ništa zdravo
u onome što ja radim.
Pitam se koliko sam već naštetio svome tijelu.
Pitam se kako to utječe na zdravlje i na mikrobiom.
Izgubili smo stotine vrsta bakterija u crijevima. Izumrle su.
Sad shvaćamo da je najvažniji čimbenik
koji određuje zdravlje mikroorganizama zapravo vaša prehrana.
U tipičnoj američkoj prehrani postoje veliki nedostaci,
čak i u onoj koja se predstavlja kao zdrava.
Trenutačno je u SAD-u gotovo 60 % unesenih kalorija
iz visokoprerađene hrane.
Hrana je vrlo rafinirana.
Oduzete su sve hranjive tvari iz prirodnih sastojaka
i dodane su raznorazne tvari
i velike količine šećera.
Ljudi su zbunjeni što jest jer ta hrana izgleda zdravo.
Stavljaju se oznake da je niskokalorična,
to je zdravo, ili da ima ekstra vitamine.
NULA ŠEĆERA! NULA KALORIJA! SAMO VITAMINI!
Kad pogledate neke od ovih oznaka,
teško je dokučiti što je zapravo unutra.
Zapravo, ovo i nije tako loše.
Nije? Pročitala sam sastav, hrpa šećera.
Je li? Nisam vidio.
Ima 30 % šećera, točno.
Pogledajte omot, bogato vlaknima,
voće i orašasti plodovi, tamna čokolada, morska sol.
Na prvu mi izgleda prilično dobro.
No kad pogledate sastav, vidite da ima previše šećera.
Eto, prevario sam se.
Izazovno je pronaći što trebaš jesti.
Odlaziš u prodavaonicu,
a popis praškova, tonika i potrebnih dodataka samo raste.
Sprečavaju li klorofilni dodaci rak?
Medicinske gljive.
- Crno vino je zdravo. - Probiotici za vaginu.
Spirulina. Adaptogeni. Čokolada. Ekstrakt borovnice. Kava!
Smatram da su svijet hrane i kultura blagostanja vrlo zbunjujući.
Danas ćemo raditi teriyaki piletinu.
Imamo češnjak, đumbir, šećer,
sojin umak, sezamovo ulje i mladi luk.
Jako si samouvjerena, moram reći.
Bila sam samouvjerena kuharica s četiri godine.
Malo sojina umaka, puno đumbira jer đumbira nikad dosta.
I puno češnjaka, jer ni češnjaka ne možeš imati nikad dosta.
Kuhanje i hrana su mi u krvi.
To je nešto što radim od malih nogu.
Sad je to moja strast, umjetnost i karijera.
Prvu Michelinovu zvjezdicu dobila sam s 23 godine.
Dobila sam i nagradu za najzgodniju kuharicu, smiješno da ima ta kategorija.
No osjećam potrebu da njegujem imidž
slatke, istetovirane gotičarke slastičarke.
Bila sam pod golemim pritiskom
i pustila sam da to izmakne kontroli.
Dugo sam bila anoreksična.
No sad se moj poremećaj u prehrani prebacio na ortoreksiju.
Opsjednuta sam zdravljem i maksimiziranjem svoje ishrane.
Ovdje je guarana, suma, reishi, lavlja griva,
kordiceps, spirulina, klorela i moringa.
U biti, jedem puno povrća te dodatke u prahu i sve ostalo
za što na internetu piše da mi treba.
Mnogo sam toga izbacila iz prehrane i pokušala uvesti
ono što se zove zabavna hrana.
Ali kad jedem šećer, svinjetinu, maslac i slično,
osjećam se napuhnuto i imam nagon za povraćanjem
još nekoliko dana nakon obroka.
Jako mi je teško jer se trudim popraviti svoj odnos s hranom.
No kad osjetim kao da me tijelo izdaje,
teško mi je svladati se.
Doista bih voljela znati što smijem jesti, a što ne smijem.
I koja je hrana za mene zdrava.
Kad me pacijenti pitaju što mikrobiom čini zdravim,
ja to usporedim sa šumom.
Ne možeš ubaciti nekoliko zdravih biljaka i očekivati velike promjene.
Šuma treba zdravu ravnotežu u kojoj biljkama i drugim oblicima života
odgovaraju sve okolnosti,
da svjetlo, voda i hranjive tvari iz tla
zajedno dobro funkcioniraju.
Naše crijevne bakterije svaki dan žele samo nekoliko grama
vlakana iz povrća i voća.
Čudno je da nam je to tako teško ostvariti.
Trenutačne su preporuke u Sjedinjenim Državama
da bismo dnevno trebali jesti 28 do 40 grama vlakana.
U prosječnom američkom tanjuru ima tek 15 grama vlakana.
Znanost o mikrobiomima došla je do saznanja
da bismo trebali jesti i više od 50 grama vlakana dnevno.
KOLIKO NEKA HRANA SADRŽI VLAKANA?
VLAKNA U PORCIJI BIJELE RIŽE 0,6 G
VLAKNA U JEDNOM ODRESKU 0 G
VLAKNA U PORCIJI MRKVE 3,1 G
VLAKNA U PORCIJI ZOBENIH PAHULJICA 4,0 G
VLAKNA U PORCIJI KUHANOG ŠPINATA 4,3 G
VLAKNA U PORCIJI NASJECKANE BROKULE 5,0 G
VLAKNA U PORCIJI ZELENOG GRAŠKA 7,0 G
VLAKNA U PORCIJI AVOKADA 10 G
VLAKNA U PORCIJI BADEMA 16,0 G
VLAKNA U PORCIJI MAHUNARKI 16 G
VLAKNA U PORCIJI CHIA SJEMENKI 40 G
Koliko vlakana ima u jednom hot-dogu?
Što? Nula grama!
Tu nije bitno jedete li meso,
možete i ne morate biti vegan.
Bitno je jesti raznovrsno povrće,
što više možete, kako biste nahranili mikroorganizme.
Zato valja jesti povrće.
Jako promoviram povrće jer ima mnogo hranjivih tvari,
nema štetnih tvari kao u prerađenoj hrani.
Kad bi vam trbuh bio proziran,
mogli biste vidjeti probavni proces i lako biste uočili
razliku između prerađene hrane i povrća.
Kad jedete prerađenu hranu,
odmah na ulasku u tanko crijevo sve tvari prelaze u krvotok.
Dolazi do navale šećera u krvi i stanice ga moraju brzo pohraniti.
To je velik stres za cijelo tijelo.
Kamo sad sa svim tim šećerom?
Mora ga svuda rasporediti.
No povrće ima vlakna pa je probavni proces umjereniji.
Tijelo uzima tvari malo po malo i hrana prolazi mirno.
Na kraju završi u debelom crijevu i dobra je za tamošnje mikroorganizme.
Jako ukusno!
To je posve drukčiji probavni proces.
Poput duge šetnje umjesto trčanja.
Ako je crijevna flora raznolika, ako ima raznovrsne bakterije,
bolje ćemo moći reagirati na razne životne situacije.
Kobayashi nastavlja gutati.
Kakva izvedba!
Pogledajte ga, kako grabi...
Što se događa ako ne jedemo dovoljno vlakana da nahranimo te mikroorganizme?
Takeru Kobayashi!
Ne budete li vlaknima hranili crijevnu floru,
ti će mikroorganizmi početi jesti vas.
Ti su mikroorganizmi odlični i jako pomažu tijelu.
No to su mikroorganizmi.
Mora postojati granica koja se poštuje, a nju stvara sluznica.
Sluz je dobar obrambeni mehanizam jer je propusna,
odnosno propušta hranjive tvari,
a mikroorganizme drži podalje od ostatka tijela.
Prestanete li jesti hranu bogatu vlaknima, ti mikroorganizmi nešto moraju jesti.
Stoga će početi jesti sluznicu kao alternativni izvor hrane.
S vremenom će probiti sluznicu crijeva.
Bakterije će potom doći do mjesta gdje ne bi smjele biti.
Kad ih spaze imunološke stanice,
aktivirat će se obrana.
To može uzrokovati upalu i promijeniti sastav vaših crijeva.
To može dovesti do nekih bolesti,
poput upalne bolesti crijeva
ili nekih tipova sindroma iritabilnog crijeva.
Kad smo počeli istraživati kronične upalne bolesti,
znanstvenici su se pitali
može li se pronaći mikroorganizam ili neka zajednica
koja uzrokuje tu bolest ili stvara tegobe.
No sad kad poznajemo interakciju toga ekosustava,
imamo novi pristup pa se pitamo
nedostaju li nam neke bakterije koje nas inače štite.
LOS ANGELES, KALIFORNIJA
Ja sam Daniell Koepke, doktorandica sam kliničke psihologije.
Ne sjećam se kakav je osjećaj bio jesti
prije negoli sam hranu počela povezivati s tjeskobom, boli i nelagodom.
Za vrijeme studija hranila sam se jako loše.
Jela sam hranu bogatu šećerom,
nisam baš konzumirala voće i povrće pa sam dobila sindrom iritabilnih crijeva.
Imala sam probavne smetnje,
probadalo me zbog nakupljenih plinova,
imala sam zatvor i uopće nisam mogla na zahod.
Kad imate više crijevnih simptoma koji se ne mogu lako svrstati,
mnogi liječnici ne znaju što učiniti.
Daju vam antibiotike kao bombone.
Nije ti dobro? Nešto te muči? Popij antibiotik.
U posljednjih pet godina uzimala sam antibiotike šest puta godišnje.
Dosta sam smršavjela kad sam oboljela,
i morala sam izbaciti dosta toga iz prehrane.
Ne znam što danas smijem jesti,
rekla bih da smijem jesti između deset i 15 namirnica.
To me ograničava i često se osjećam zakinuto.
Zato moram uzimati dodatke prehrani kako bi mi tijelo normalno funkcioniralo.
KELATIRANI MAGNEZIJ
Ovdje ima još dodataka koje sam nekoć uzimala, ali koji više ne djeluju.
Znam da tablete nisu rješenje,
međutim zapela sam jer ne znam kako uzgojiti nove potrebne bakterije.
Ne smijem jesti dosta tih namirnica koje pospješuju zdravlje crijevne flore.
Ako izbacimo neke namirnice iz prehrane, jako ćemo promijeniti naše mikroorganizme.
Bez hrane ništa ne može preživjeti.
Ako želimo ponovno uvesti vlakna, imat ćemo velikih problema.
Ljudi koji se opet počnu zdravo hraniti bit će napuhnuti
i imat će bolove u trbuhu.
Njihovu prehranu treba promijeniti, ali ne prenaglo
kako bi im se crijevna flora mogla prilagoditi.
Budući da sam imala ograničenu prehranu,
pitam se jesam li tako izgladnjivala mikroorganizme u svojem tijelu.
Je li se promijenio način na koji probavljam i znači li to da ću i ubuduće
uvijek imati problema s prehranom?
Ili je to djelomično mentalna blokada?
Nije mi baš jasno što se događa.
Voljela bih naučiti nešto više o tome.
POTOJI LI TEST DA UTVRDIM JESAM LI OŠTETILA SVOJA CRIJEVA?
Super.
NEKA TESTIRANJE POČNE!
Kao da je Božić.
Što bi to moglo biti?
O, ne.
Baš čudno, odjednom mi više nije stalo do zdravlja.
„Sakupite jednu žličicu čvrste stolice
ili četiri žličice tekuće stolice
u epruvetu.
Dobro promiješajte.”
Kao neki najodvratniji recept na svijetu.
Ovo je ta žličica.
Valjda se treba ovako.
Oduvijek mi je bila fascinantna ideja ispitivanja crijeva.
Bilo bi super kad bih mogla shvatiti
što se događa u mome tijelu.
Pokušala sam mnogo toga da smršavim.
Nadam se da je ovo prava stvar.
Hoću da mi test pokaže zašto nemam tek.
I da saznam nešto o odnosu između mojih organa i prehrane.
Nikad nisam testirala crijevni mikrobiom.
Mislim da u ovom trenutku to nema smisla.
Ono što možete učiniti za zdrava crijeva, promijeniti prehranu i paziti na njih,
možete obaviti bez takve analize.
No slobodno isprobajte ako vas to veseli.
To je jako korisno za istraživanje.
Na početku istraživanja mikrobioma sami smo bili pokusni kunići.
Kolege i ja skupljali smo uzorke svoje stolice i spremali ih u zamrzivače.
S komada toaletnog papira uzeli bismo bris,
štapićem bismo prošli po tragu stolice i iz toga izvlačili DNK.
Ali sada imamo na tisuće uzoraka,
od više tisuća ljudi iz SAD-a i čitava svijeta.
Ako mi date svoj uzorak mikrobioma,
ne bih vam mogao mnogo reći o vašem zdravlju ili bolesti.
To ću znati samo ako vas usporedim s velikom grupom ljudi da vidim gdje ste.
Izgleda li vaš mikrobiom kao kod ljudi s astmom?
Imate li astmu?
Izgleda li vaš mikrobiom kao kod pretilih?
Jeste li pretili?
Ako je tako, onda mogu pronaći neku specifičnost da bih to uklonio.
Svaka žličica stolice sadrži terabajte i terabajte podataka
koji su ukodirani u DNK mikroorganizama.
Svaka točka na ekranu predstavlja
složenost mikrobioma kod jedne osobe.
Na ovome prikazu vidimo
koji uzorci imaju iste mikroorganizme.
Uzorci su bliski
ako imaju vrlo slične zajednice mikroorganizama.
Međusobno udaljeni uzorci sadrže različite zajednice.
Kad smo počeli proučavati crijevnu floru,
pretpostavljali smo da ćemo iz flore zdravih Amerikanaca
imati dobar uvid u to što je zdrava crijevna flora ili mikrobiom.
Prikaz pokazuje razlike između mikroorganizama
koje nalazimo u industrijaliziranom svijetu, oni su dolje,
naspram manje industrijaliziranih područja, oni su gore.
Odmah je vidljivo da u neindustrijskome mikrobiomu
imamo veću raznolikost.
Ako se usredotočimo samo na zapadni svijet,
nećemo dobiti potpunu sliku o tome kako treba izgledati zdrava crijevna flora
ili kako je nekoć izgledala.
BHAKUNDE BESI, NEPAL
Ovdje je teško hodati.
Obilazimo tradicionalne zajednice i molimo ljude da doniraju svoju stolicu.
- Namaste. - Namaste.
Ljude ondje pitamo možemo li dobiti uzorak njihove stolice.
Većinom nas prvo odbiju kad čuju što hoćemo.
No kad im objasnim za što mi treba, onda rado pristanu.
Ispostavilo se da crijevni mikrobiom ruralnog stanovništva
sadrži još nekoliko stotina vrsti mikroorganizama
koje više ne vidimo u industrijskom mikrobiomu.
Proučavajući ljude koji još žive tradicionalnim životom,
počet ćemo shvaćati koji su mikroorganizmi
nestali među ljudima u industrijskome svijetu
i kako to utječe na naše zdravlje.
Jeste li spremni?
Zdravo, Maya. Drago mi je.
Hoćete da sad razgovaramo o vašim rezultatima?
Može, naravno.
Analiza je pokazala da ste prilično zdravi.
Svakako iznad prosjeka.
Nije uzalud da jedete toliko povrća svaki tjedan.
Zakon.
Mučim se jer imam određenih problema s prehranom.
Oduvijek sam bila stroga u vezi s hranom.
Maya, mnogi razmišljaju poput vas,
da će sačuvati zdravlje budu li jeli svaki dan zdravu salatu od kelja.
No to nije tako zdravo kao što mislimo.
Treba jesti što raznolikiju hranu da bi nam mikrobiom bio bogatiji.
Tako ćemo imati više vrsti bakterija u crijevima.
Tako ćete se lakše nositi s alergijama i intolerancijom na hranu.
Ne radi se o ograničavanju,
nego o uvećanju broja namirnica koje možete jesti.
Mislim da je dio problema u tome što imam neke mentalne blokade
zbog neke hrane, poput svinjetine, želudac mi baš loše reagira na nju.
Mogu li to prevladati ili jednostavno više nikad u životu neću jesti slaninu?
Ovo baš grozno zvuči.
- Baš borba, zar ne? - Da.
Htjeli bismo olakšati te probleme,
uvoditi takvu hranu u malim dozama
i onda bi se s vremenom doze povećavale.
Krenite s manjim količinama, uključite to u svoju prehranu.
Postupno povećavajte količine
i za nekoliko biste mjeseci mogli u obroku imati širu lepezu namirnica.
Sviđa mi se ideja da mikrodoziram čips.
I meni sad!
Da, uzbudljiva mi je ta pomisao. Raznježim se kad razmišljam o tome.
Oprostite, ali bilo mi je teško i naporno.
Uzbuđuje me pomisao da mikrodoziram čips.
Malo po malo mijenjam prehranu.
Zabavno je, katkad pojedem tri čipsa na dan i ne osjećam se loše.
Pitam se jedem li ono što mi odgovara
ili dolazi do promjene kemije u mojem mozgu.
NEW ORLEANS, LOUISIANA
Prema svim ovim prikazima i tablicama,
zbog moje visine i težine, spadam u skupinu ekstremno pretilih.
Pokušala sam kontrolirati težinu, plaćala sam skupe teretane.
Pokušala sam s dijetama.
Pokušala sam s lijekom za mršavljenje i nije mi pomogao.
Isprva bih brzo smršavjela, a onda bi mi se kilogrami vratili.
U obitelji imam dijabetes.
Iako sam sada zdrava, želim smršavjeti
prije negoli krenu zdravstveni problemi.
Hoću živjeti što dulje zbog djece.
Krupne žene osjećaju se loše zbog društvenih normi,
ne želim biti mršavka od 55 kg, samo hoću biti zdravija.
Bit ću velika diva do samoga kraja.
Možete se osjećati ugodno u svom tijelu, ali morate biti svjesni svoga zdravlja.
KARMA
Moje je pitanje o ishrani
što drugi jedu, a da ja ne jedem pa da mogu uspješno smršavjeti?
Kad liječnici pokušavaju objasniti pacijentima
zašto imaju teškoća s gubitkom kilograma,
skloni su kriviti pojedince, odnosno pacijente.
Ljudi već desetljećima rade ono što im preporučujemo,
ali epidemija pretilosti nije usporila niti se trend preokrenuo.
Riječ „dijeta” zbunjuje.
Manje masti ili ugljikohidrata?
Većina dijetu shvaća kao sprint.
Nešto što se radi neko vrijeme da smršave.
I onda se mogu vratiti prijašnjem načinu života
i jesti sve što požele.
No dijeta je zapravo trajna promjena životnoga stila.
Dijete ne funkcioniraju i zato što se koncentriraju na krive stvari.
U tom smislu možda nas pogrešno usmjeravaju.
Kad stavimo kalorijske oznake na ambalažu,
pomislimo kako ćemo toliko energije dobiti ako pojedemo tu hranu.
Dakako, to nije istina.
Kad biste istu jabuku dali trima različitim ljudima,
svatko bi od njih drukčije reagirao na tu istu jabuku.
Znate da ovo ne smijem jesti?
Svatko će je probaviti na drukčiji način.
Svatko će izvući različite tvari iz nje.
Izvući će različite količine energije.
Čovjek misli da su to samo kalorije.
Možemo jesti istu hranu
pa ćemo na kraju imati isti ishod.
Ali nije tako.
Umjesto da analiziramo jabuku,
trebamo analizirati ljude koji jedu tu jabuku.
Mjerimo razinu šećera u krvi dva sata nakon obroka.
Danas znamo da je razina šećera u krvi nakon jela
izravno povezana s mršavljenjem i debljanjem
te na razvoj različitih bolesti.
Dobro.
Malo sirnog namaza.
Trebao bih provjeriti razinu šećera.
Pogotovo nakon toga.
Hoću li te pobijediti?
Bože, baš ti brzo raste.
Definitivno sam te pobijedio ovaj put.
Pecivo tako utječe na mene.
Moj je rezultat dobar.
Među temeljnim radovima o mikrobioma
bilo je ono Jeffa Gordona gdje je istraživao par identičnih blizanaca.
Jedan je blizanac bio pretio, a drugi mršav.
Presadio je crijevne bakterije
pretilog blizanca i mršavog blizanca u miševe.
Miševi koji su primili bakterije pretiloga blizanca
udebljali su se jedući istu hranu
koju su jeli miševi koji su dobili bakterije od mršavog blizanca.
To nam pomaže da shvatimo zašto neki ljudi teže mršave.
Neki ljudi smršave pa imaju jo-jo efekt,
dobiju još više kilograma i tako ukrug pa su sve deblji i deblji.
Vjerujemo da je to do mikrobioma.
Možda ćete morati na dijetu koja traje 9 do 12 mjeseci da preoblikujete ekosustav
i spriječite da se kilogrami brzo vrate kad opet počnete jesti hamburger.
Pomoću podataka o mikrobiomima koje smo prikupili od ljudi,
možemo pretpostaviti koja hrana nekomu najbolje odgovara.
Barem što se tiče šećera u krvi.
Kamenice, to je dobro.
Ne smijem sendviče s patlidžanom, to je loše.
Za osobe poput mene koje imaju problem s opsesijama
dobivanje ocjena nije nužno od pomoći.
Trebali bismo staviti hot-dogove.
Hot-dog i pecivo ocijenjeni su žuto.
- To nije loše, ha? - Nije loše, ali nije ni dobro.
Ali bolje je sa sirom i avokadom.
Volim avokado.
Nevjerojatno.
Što više dodataka, to bolje za tebe.
Bože, svinjski file! Hoćete reći da je svinjetina dobra?
Nemojte da netko proturiječi!
NAJBOLJE PILEĆA KOBASICA I JAJA
Bok, Kimmie!
Hej, Annie!
- Bok, Kimmie. - Zdravo.
Već ste nas pitali
zašto ne možete nikako smršavjeti.
Kad smo pogledali vaš mikrobiom,
uočili smo da imate mikrobiom s manje raznolikosti.
Primijetili smo manjak jedne specifične vrste bakterije.
Radi se o Prevotelli, uopće je nemate.
Mili Bože.
Ljudi koji nemaju Prevotellu
teško gube kilograme.
Još smo otkrili
da imate tri specifične bakterije u manjim količinama u svojim crijevima.
Povezane su s proizvodnjom crijevnih hormona koji daju osjećaj sitosti.
Možda ste zato uvijek gladni.
No nije samo problem u jednoj bakteriji jer nijedna ne djeluje samostalno.
Morate razumjeti kako one djeluju u svome ekosustavu
pa zato analiziramo mikrobiom kao cjelinu.
Ima li vam to smisla?
Apsolutno. Zapravo sam zapanjena.
Da mogu toliko toga saznati o sebi
običnom analizom stolice.
Ne znam, čini mi se komplicirano.
Zašto se osjećam kao da sam zapela?
Jesam li zapela?
Ne, niste zapeli.
Dobro je da ste sad ovdje, ali možete i odustati.
Doista biste trebali promijeniti svoj životni stil,
promijeniti svoju prehranu
tako da odgovara vašim dobrim bakterijama.
Tako je.
Možda pronađemo nešto u čemu možete uživati,
nešto što može duže potrajati i što vam može koristiti.
Razgovarali smo o brojenju,
ne da brojite kalorije,
nego da brojite voće i povrće koje tjedno pojedete.
Dobrim se smatra broj između 20 i 30.
Dobro.
Sad mi je definitivno jasnije.
Različite bakterije i različiti životni stilovi.
Različite stvari događaju se različitima,
a različita vremena stvaraju različite ishode.
Živim prilično užurbano.
Brinem se za mnogo ljudi.
Imam bolesnu mamu o kojoj stalno skrbim.
Samohrana sam majka troje predivne djece.
Moj je sin autist pa ga stalno poučavam.
Jesti u kućanstvu gdje žive ljudi različitih dobi,
koji žele različite stavari, moram kuhati sebi,
a onda moram kuhati i njima.
To zna biti teško i skupo.
Hoću nagovoriti djecu na jedan obrok koji će svi voljeti.
To je moj projekt.
Siguran sam da sam pojeo 10 000 hot-dogova od početka karijere.
SVJETSKI PRVAK U BRZOM JEDENJU
Ja sam Japanac, ali jedem kao Amerikanac.
Mislim da sam tako naškodio svojem tijelu.
KYOTO, JAPAN
Kakva aroma!
Ovo je prava japanska hrana, zar ne?
Prekrasno izgleda.
Jako lijepo.
Šteti li ti brzo jedenje želucu?
Jer kad svi izađemo van,
mi ostali pojedemo više od tebe.
Da, istina je.
Kobi sumnja da nešto s njim nije u redu.
Ne osjeća glad niti sitost.
- On to uopće ne osjeća. - Stvarno?
Katkad tek nakon tri dana shvati da nije ništa jeo.
Toliko je loše, je li?
Mislim da ako što više jedeš, osobito brzu hranu,
više štetiš svojem tijelu.
Od samih početaka moje karijere
pitam se koliko sam štete učinio
svojem vlastitom tijelu.
Želim znati kako mi to oštećuje mozak i živčani sustav.
Prije sam imala sliku o sebi da su mi glava i mozak odvojeni od ostatka tijela.
Da mi se misli i osjećaji stvaraju samo u glavi.
To je šašavo razmišljanje,
Podsjeća me na crteže ljudi kako ih crta moj mali nećak.
Nacrta samo glavu s dva mala stopala.
No danas znamo da su crijeva važan savjetnik mozgu.
Prikupljaju informacije i šalju ih u mozak
pa tako utječu na naše osjećaje.
Svi znamo za svoj glavni mozak ovdje.
No drugi mozak imamo ovdje, u trbuščiću.
U drugome mozgu imamo više živaca nego u leđnoj moždini.
Osovina crijeva i mozga ima dvosmjernu komunikaciju,
što se događa u našem trbuhu i što se događa u našem mozgu.
Mozak i crijeva najbolji su prijatelji.
Ako imate problema s jednim,
imat ćete problema i s drugim.
Možda nam to omogućuje da uživamo u hrani koju jedemo.
Da nam govori što jedemo i kada.
Ne samo da ti mikroorganizmi mogu utjecati na vaš mozak,
nego i hrana koju jedete može utjecati na mikroorganizme koji utječu na mozak.
CORK, IRSKA
ENGLESKA TRŽNICA CORK
Nalazimo se na Engleskoj tržnici u Irskoj,
subotom ovamo dolazim kupovati.
Na tržnicu dođem s popisom, ali svaki ga put bacim.
Svi ovi mirisi i boje privlače,
ali i crijeva te vode nekamo kamo ih ne bi trebao slijediti.
Mislimo da mozak upravlja našim izborom hrane,
ali što ako signali iz crijeva zapravo vode glavnu riječ?
Ovo jako vole moji mikroorganizmi.
U sebi se uvijek lomim
jer je to recept za debljanje.
Osjećaj gladi i želja za nekom hranom
možda potiču bakterije u vašim crijevima
koje bi stvarno htjele da pojedete krumpiriće.
Jedeš li slatko ili masno, dobit ćeš bakterije koje vole slatko ili masno.
Kad odem u Kinu, ne jedem ondje baš slatku hranu
jer u kineskoj hrani ima malo šećera.
Ondje posve izgubim želju za čokoladom.
Kad sam u Sjevernoj Americi, svaki mi se dan jede čokolada.
- 'Jutro. - 'Jutro.
- Kako ste? - Dobro, a vi?
Dobro.
Dobro jutro.
Danas su moji mikroorganizmi pobijedili.
Ipak sam odabrao čokoladu.
Često me ulovi želja za nečim.
Katkad mi jedino zvuči privlačno da pojedem neki vrlo sirov odrezak.
Potiskujem tu misao i ignoriram je,
ali pokušavam više slušati svoje tijelo.
Tijelo mi želi sladoled, slatkiše ili hamburger.
Kad bih barem ovo smjela pojesti.
Obožavam plodove mora. Trudim se jesti ih što češće.
Prije sam žudio
za kolačima i curryjem kad sam bio dijete.
Više ne osjećam tu radost za jelom.
Probava je vjerojatno bila prvi oblik razmišljanja koji su razvile životinje.
Razvila se kako bi živci mogli odrediti kvalitetu hrane,
kako okolno tkivo i imunostanice reagiraju na nju.
Ako je sve prošlo u redu,
to je bio lijep dodatak mozgu da može koordinirati osjetila.
Kimmie, spremni smo ako se želite vratiti.
Danas idem na magnetsku rezonancu.
Malo sam zabrinut.
No veselim se što ću shvatiti što se događa u mom tijelu.
Još sam malo zbunjena.
Pokušavam shvatiti kako mi tijelo funkcionira,
tako da mogu napredovati.
Kimmie, kako se osjećate?
Dobro.
Sad ćemo vam pustiti fotografsku prezentaciju.
Molimo vas da je gledate kao što biste gledali film.
Dobro.
Promatramo moždanu aktivnost.
Gledamo kako Kimmie i Kobi reagiraju na podražaj, u ovom je slučaju to hrana.
Imamo visokokaloričnu slatku hranu
ili masnu i kaloričnu slanu hranu.
Kad Kimmie vidi hranu, u njezinom se mozgu
aktivira emocionalni dio.
No još je važnije
što se smanjuje sposobnost kontrole tih emocionalnih reakcija.
Kod Kobija je situacija mnogo složenija.
Glad je složen postupak.
U njemu sudjeluju različiti sustavi.
Mozak, crijevni mikrobiom,
upala, ali i vaše raspoloženje te vaše sjećanje i okoliš.
Mnogo je toga povezano s gladi i moramo razmisliti o cijelome tijelu.
Liječnici se specijaliziraju za pojedine organe,
a zatim ignoriraju ostatak tijela.
Umanjuje naše razumijevanje kako je sve povezano.
Kod mikrobioma je najljepše što je posvuda
i njegove učinke osjećamo posvuda.
Moramo imati holistički pristup.
Ponajviše me zanima
istodobna pojava probavnih problema s problemima u mozgu.
To je vrlo često, primjerice u autizmu ili Parkinsonovoj bolesti,
ali i kod mentalnih bolesti povezanih sa stresom
poput anksioznosti i depresije.
Uvijek se postavlja pitanje što se prvo pojavilo.
U posljednjih pet godina,
otkrili smo da ljudi sa simptomima depresije
nemaju crijevne bakterije koje proizvode tvari koje oblikuju kemiju u mozgu.
To mijenja kako se osjećamo.
I vjerujemo da može dovesti do pojave simptoma sličnih depresiji.
Kad običnom mišu date mikroorganizme zdrave osobe,
i pružite mu priliku da istražuje,
htjet će obilaziti svijetla područja i bit će radoznao.
Ako mu date mikroorganizme depresivne osobe,
povući će se u tamnija mjesta
i pokazati simptome stresa, tjeskobe i depresije.
Došlo je do promjene recepcije serotonina, molekule raspoloženja,
u crijevima i mozgu.
Kad smo životinjama dali bakterije
koje često nedostaju depresivnim ljudima,
smanjila se njihova depresivna reakcija.
Moguće je da su i dalje bili depresivni, ali ne više u tolikoj mjeri.
To ima smisla.
Kad se pripremam za natjecanje,
osjećam agresivnost u sebi
i ne želim razgovarati s drugima.
Zastrašuje pomisao da su mozak i crijeva tako blisko povezani.
Zbog toga moram biti oprezniji s hranom.
SAN DIEGO, KALIFORNIJA
Baš fora.
Bravo, odlično ti ide.
Jedan mi je sin autističan, drugi ima ADHD,
a u obitelji imam depresivnih slučajeva.
Jako me zanima postoji li poveznica
s poremećajima u mikrobiomu.
To je utjecalo na moju karijeru.
Istraživao sam koje bakterije možda igraju ulogu u tome.
Otkrili smo da u mnogim slučajevima autizma
djeca imaju proljev ili ozbiljan zatvor.
Kod drugih bolesti mozga, poput Parkinsonove bolesti,
česta je pojava zatvora
čak i desetljećima prije same manifestacije bolesti.
Da bismo shvatili poveznicu,
uzimamo bakterije od oboljelih od Parkinsonove bolesti
i stavljamo ih u miševe.
Kad miševima dodamo bakterije koje nedostaju, simptomi se smanje.
To je prirodan postupak.
Prirodno uspostavljamo ravnotežu ekosustava i kemije u njihovu tijelu.
Počinjemo uviđati da je proučavanje cijeloga tijela
uistinu ključno ako želimo liječiti neka takva kronična stanja.
Drago mi je, Kobi.
Bok, doktorice.
- Bok, Kobi. Bok, Maggie. - Drago mi je.
Imam neke rezultate.
Drago nam je što vaše bakterije
zapravo izgledaju vrlo dobro.
To me stvarno iznenađuje.
Iako je natjecanje u gutanju hrane možda imalo utjecaj na vaše zdravlje,
to što jedete zdravu japansku hranu
utječe na vaš mikrobiom.
Bakterije u vašem mikrobiomu
reagiraju unutar 24 sata od obroka.
No kad je posrijedi gubitak teka,
to može biti kombinacija mnogočega.
Od rastezanja želuca, vaših hormona,
do neke blage upale ili brzine probavljanja.
- To su neki mogući uzroci. - Dobro.
Ali drugi dio je glava.
Inače ne volim kad liječnici kažu ljudima da je sve u njihovoj glavi,
ali kad sam pogledala snimke vašega mozga, sve se crvenjelo.
Sva su se područja u mozgu
koja su povezana s jedenjem, hranom, osjećajem mučnine ili sitosti, aktivirala.
Vaš mozak kao da je zbunjen.
Ne sviđa mi se kako to zvuči.
Jedino mi je objašnjenje bilo
da sva ta područja surađuju kako bi se potisnule reakcije,
da se ne osjećate sito i da vam se ne gade silne količine hrane.
Vidite koliko daleko u obrani ide vaše tijelo
čak i kad si činite nažao.
Rekao je da razumije i da se boji.
Ne zna radi li mu mozak kako treba.
Nije da je nešto isključeno, da je nestalo ili da je u kvaru.
Sve je tu, sve je uključeno.
Samo je sad možda drukčije prespojeno.
Mozak vam i dalje percipira kao da se natječete
i jedete prerađenu hranu.
Mislim da je vaša situacija vrlo složena.
Bilo bi zanimljivo isprobati
da naučite slušati svoje tijelo.
Može to biti samo miris ili prepoznavanje osnovnih okusa,
samo da ih naučite ponovno osjećati.
To će biti vrlo dugačko putovanje.
Kaže da će ovo biti vrlo dugačko putovanje.
Prejedem se jer se natječem u brzom jedenju.
Ali i obični se ljudi katkad prejedu.
Kad jedeš previše, ne osjetiš okus
niti u potpunosti uživaš u mirisu hrane.
Ignoriraš signale koje ti šalje tijelo, poput sitosti.
To počinje od rane dobi.
Mnoga se djeca odgajaju tako da im se kaže
neka pojedu sve iz tanjura jer to dobra djeca rade.
Naučimo ignorirati svoju potrebu za jelom
i naviknemo se na vrijeme kad se jede.
Cijelo vrijeme visimo na ekranima i stimuliramo mozak.
Treba se ponovno povezati s vlastitim tijelom i slušati ga.
Nadam se da ću imati dug i zdrav život.
Dobro jutro.
Odlučio sam se povući iz natjecanja u brzome jedenju.
Samo sam se time bavio posljednjih 20 godina.
Brinem se što mi donosi sljedeći korak u životu,
ali uzbuđen sam zbog budućnosti.
Osjećaji su mi pomiješani.
No prvo
hoću poboljšati zdravlje svojega mozga i crijeva.
Aktivno radimo na povećanju broja različitih mikrobiomskih terapija.
Ako vam je mikrobiom oštećen, možemo li ga popraviti kakicom?
Ovo je jako vrijedno, vrednije od zlata.
Što biste rekli da vam liječnik kaže kako vam tuđi izmet može spasiti život?
Transplantacija fekalne mikrobiote ili FMT
postupak je kad se stavlja tuđi izmet u tijelo oboljeloga pacijenta.
Liječenje može biti kolonoskopijom, klistirom ili tabletama.
Transplantacija fekalne mikrobiote prvi je postupak odobren od FDA-a
koji uključuje mikrobiom dostupan današnjim kliničarima.
No smije se koristiti samo za jednu vrstu bolesti.
Clostridium difficile uzrokuje upalu crijeva i težak proljev.
Uzima se bakterijska flora zdrave osobe
i doslovno je raspršimo unutar debelog crijeva
kako bismo ponovno naselili crijevne bakterije.
Taj terapeutski postupak ima stopu izliječenja 90 %.
Znanstvenici sad pokušavaju otkriti
može li liječiti mnoge druge bolesti, mentalne i tjelesne.
Za FMT postoje uvjerljivi dokazi o koristi,
ali znanost se još razvija.
Još proučavamo potencijalnu dobrobit kod opće populacije
i je li dobrobit dugotrajna.
Evo ga, kraj hrane koju ćemo poslije jesti.
- Je li unutar zdravog opsega? - Ovaj je dobar.
Većini je zastrašujuća pomisao fekalne transplantacije,
osobito ako se izvodi samostalno.
No većina zdravih ljudi ne zna kakav je osjećaj
kad imaš vrlo nisku kvalitetu života.
Nisam imala drugoga izbora.
Je li ovo ljubav?
Da, prava ljubav.
Kad sam prvi put transplantirala izmet, donor mi je bio brat.
Polako sam se počela debljati iako nisam promijenila prehranu.
Prvi sam put mogla otići na zahod posve samostalno nakon tri godine.
No počele su mi se pogoršavati akne,
a moj brat ima hormonalni problem s aknama.
Onda sam odlučila da mi donor bude moj dečko.
Fizički je zdrav,
ali katkad ima psihičkih problema.
Pila sam njegove tablete nekoliko mjeseci.
Akne su mi se povukle.
No s vremenom sam primijetila najteže depresivne simptome u životu.
Dobila sam njegove crijevne bakterije,
a one su pogoršale moju postojeću depresiju.
Pa sam se vratila bratu kao donoru.
Depresija je nestala za tjedan dana.
Vraćam ovo unutra.
Kraj sladoleda.
Kod FMT-a postoje određeni rizici.
U FMT-u dobijete dobre bakterije,
ali s njima mogu doći i loše bakterije.
Voljela bih da je to savršeno rješenje.
No svi gastroenterolozi koje poznajem oprezni su s time.
Tako se može presaditi osjetljivost na raznorazne bolesti.
Zato molim ljude da ne eksperimentiraju s ovim agresivnijim terapijama.
Ako bi vam fekalna transplatacija mogla vratiti
osjećaj gladi i sitosti, biste li pristali na taj postupak?
Bih, ako bi mi pomoglo riješiti moje tegobe.
Svakako bih to isprobao.
Bio bih pokusni kunić.
Tuđi izmet mogao bi vam spasiti život.
Fekalna mikrobiota...
Bilo mi je prvo jako čudno.
No ovaj razgovor o kakici pomogao mi je da shvatim
kako je kakanje normalno.
To je dio svakodnevice, svi to radimo. Zašto ne razgovarati o tome?
Znam se dotaknuti te teme pa imam neobvezan razgovor o kakici.
Onda se poslije pitam je li to bilo malo čudno.
Prije mi je bilo čudno, ali sad mi je normalno.
FMT-u poprilično manjka preciznost.
Radije se koristimo ciljanim pristupom,
probiotikom s preciznim djelovanjem da popravi zdravlje na specifičan način.
Većina probiotika iz trgovine zapravo nema crijevne mikroorganizme.
Imaju one koji ne žive u našim crijevima.
To su obični mikroorganizmi kojih ima u kiselom mlijeku i siru, laktobacili.
Dakle, nisu stvoreni da žive u crijevima.
To je kao da prebacite sobnu biljku u Amazoniju
i uludo se nadate da će rasti ondje.
Suvremena medicina bavi se liječenjem simptoma bolesti,
a ne njezinim osnovnim uzrocima.
Ubuduće želimo imati pametniji pristup
te se fokusirati na crijevnu floru da bismo dobili pozitivan učinak
i u začetku spriječili pojavu mnogih problema.
Mikrobiom mijenja dosadašnja pravila u medicini
jer si svatko može zdravstveno pomoći birajući odgovarajuću hranu za sebe.
Nadahnut našim saznanjima,
jedan je kolega odlučio da će svaki dan piti smoothieje od 60 različitih biljaka.
Ovdje vidimo da je sa svojom dotadašnjom prehranom bio u crvenoj zoni.
No nakon smoothieja ušao je u narančastu zonu.
Trebalo mu je nekoliko tjedana da prijeđe u drugu zonu.
Nekoliko je mjeseci pio smoothieje,
i vidimo da mu je mikrobiom postao mnogo raznovrsniji negoli je bio na početku.
Vi ih niste počeli piti?
Ne, kušao sam ih.
Ovdje je svakako potrebna suradnja
između znanstvenika i kuhara,
nije samo bitno dobiti potrebne tvari, nego i treba biti ukusno.
Nemam pojma što je ovo, ali super je.
U redu, počnimo.
SMOOTHIE OD 60 BILJAKA
Crvenolisna i zelena salata.
Špinat, ljubičasti kelj.
Listovi mrkve.
Rajčica, mrkva, tikvice i avokado.
Rotkvica i datulja je kombinacija koju tek moram kušati,
ali možda to bude novi okus mojih macarona. Tko zna?
Koliko taj smoothieja pojede?
Ovdje ima namirnica koliko pojedem u jedan tjedan.
250 ml vode.
Osjećam se kao da izvodim neki pokus.
Ubacit ću cijeli komad đumbira.
Jer đumbira nikad dosta.
Prvo sam se začudila tko uopće ima vremena za ovo.
Ubacit ću cijelu smokvu. Volim smokve.
Imam osjećaj da je ružičasta boja posebno zdrava.
Puna antioksidansa.
Krumpir! Ja sam...
Mislim da onda neće biti nešto.
Za sve postoji prvi put.
Jedna žličica.
Mislim da je to sve.
Dobro.
Ovo bi mogla biti iznimno zanimljiva boja.
Ne izgleda loše. Nije da izgleda sjajno.
No pila sam i odvratnije smoothieje.
Miriše na zeleno.
Baš je gusto.
Ima teksturu.
Zapravo nije loše.
Ukusno je, okus podsjeća na zdravu hranu.
Kako biste ga poboljšali?
Recimo, izbacila bih prokulice.
Tad bi ga preplavili okusi.
Ili ga poslužite kao gazpacho.
Dosta bi zelenih smoothieja bilo mnogo ukusnije
kad bi se ubacilo malo soli i octa, pa bi onda bili zapravo gazpacho.
Zvuči odlično, ali samo ih treba dobro začiniti.
Nevjerojatno je kakav učinak ima hrana na vas.
i kako ono što jedete doista mijenja vaše tijelo.
Današnji obrok utjecat će na vaš mikrobiom unutar 24 sata.
Moje je pravilo da uvijek valja brojiti.
Uvijek brojite voće i povrće koje jedete.
Ako svaki tjedan jedete 20 do 30 komada voća i povrća,
onda je to dobro za vas.
Želite li neka jednostavna pravila?
Razmislite o tome što su jele prijašnje generacije.
Povrće, voće, orašaste plodove, mahunarke,
čak i fermentiranu hranu prepunu različitih mikroorganizama.
Fermentirana hrana zapravo je izvorni probiotik.
Uzmite neko povrće, posolite ga i ostavite na sobnoj temperaturi,
za nekoliko dana imat ćete ukusnu fermentiranu hranu.
- Super mi ide. - Super ti ide? Bravo, dušo.
Ovako izgleda klip kad nije običan kukuruz?
Misliš kad se tek ubere, da nije onaj iz vrećice? Da.
Evo kukuruz.
Da.
Definitivno sam prije bila zbunjena.
Razumijevanje znanosti pomoglo mi je spoznati
da ne možeš samo reći da si na dijeti.
Doslovno moraš promijeniti način života
i svaki dan napredovati sitnim koracima.
- Krumpir je izrezan i opran. - Dobro.
Moja se djeca jako natječu.
Pomažu mi pa je kuhanje postalo natjecanje.
Vodim ih sa sobom u prodavaonicu.
A zatim kuhamo.
Sad provodimo više vremena zajedno.
Što radiš?
Pomažem ti. Hoću biti kuhar, stvarno.
Kuhar?
Da, hoću kuhati svaki dan. Hoću biti kuhar.
Čula sam kako ljudi govore o svojem tijelu
i kakav odnos imaju prema njemu.
Dva jaja i dva žumanjka.
Ne postoji samo jedna superzdrava hrana
niti jedan univerzalni savjet koji će sve promijeniti nabolje.
Trebate izgraditi odnos s crijevima.
Svi ste odlični. Daj peticu!
Ponovno povezivanje može se postići znanošću i znanjem.
No samo ako vi steknete osjećaj za to.
Carbonara je hrana koja u sebi sažima sve ono čega se najviše bojim.
Otkad se bavim crijevima,
postala sam mnogo opuštenija.
Kao da znam koliko taj organ može biti otporan i jak
uz pravilan odnos prema njemu.
Bitno je da osluškujemo svoje tijelo
da bismo ga bolje razumjeli.
U mojoj karijeri, od samoga natjecanja u brzom jedenju
na mene je više utjecao sam hot-dog.
Dodat ćemo avokado, shiso, shiitake i češnjak.
Da! Odlično je.
Želim stvoriti zdraviji hot-dog
kombinirajući ga sa zdravim japanskim sastojcima.
Dobro je.
Jako je ukusno!
Ovo je nešto novo. Zakon!
Možete nešto pojesti i vidjeti kako se osjećate.
Za sat i pol ili dva sata poslije jela,
kad vam tvari uđu u krvotok.
Komad torte, krumpirići ili čips u prvom su trenutku prefini,
pa želite toga još.
No poslije ćete se osjećati umorno ili malaksalo.
Obrok od riže i povrća možda neće biti toliko zarazno jesti,
ali osjećat ćete se stabilnije.
A možda vi baš nećete, provjerite.
Zahvalna sam što si mogu dopustiti da više uživam u hrani.
Pomisao da mogu pojesti obrok s mužem
i ne kažnjavati se nejedenjem
sutradan...
To bi bilo baš lijepo.
Mama, odličan ti je kukuruz.
Za mamino kulinarsko umijeće.
- Živjeli. - To!
Na kraju je jedino bitno kako se vi osjećate.
Što mislite i što radite.
Nitko drugi nije bitan.
Možda je baš za mene najbolje da imam drukčije tijelo.
Vaše tijelo zna što mu treba i trebate ga slušati.
Sad kad znam više o crijevima, ponosnija sam na njih.
Moglo bi se reći da osjećam odanost prema njima,
pa čak i prema čmaru.
Ne bi svi trebali stalno govoriti o kakici, pogotovo ako to ne žele.
Ali mislim da trebate znati nešto o njoj.
Postoji sedam različitih konzistencija kakice.
Opisani su u Bristolskoj ljestvici stolice.
Sedmica i šestica su tekuća stolica.
Nju imate ako vam je probavu poremetila neka infekcija.
Četvorku i trojku želite vidjeti u školjci.
Kao kobasica ili zmija, glatka i mekana.
Zatim dolazimo do brabonjaka,
a to su onda znaci zatvora.
Konzistencija ili oblik stolice mogu dati vrlo korisne informacije.
To su male poruke iz vaših crijeva.
Katkad se okrenite i pogledajte svoju stolicu.
I prepoznajte što vam kaže.
Prijevod titlova: Mane Galović