Film obsahuje silné záběry zachycující zdravotní trauma.
Downloaded from YTS.MX
Zhlédnutí je na zvážení diváka.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mým snem je...
CÉLINE DION ZPĚVAČKA
...být mezinárodní hvězdou.
A moct...
zpívat celý život.
Všechny vás zdravím. Jak se máte? Připraveni?
Tak pojďme na to.
My jsme...
Je zvukař v pořádku?
Pozor, jdu. Procházím!
- Voilà. - Ahoj.
- Děkuji. - Tady je můj kameraman.
Děkuji, pane.
Tak jo. Řekni jí, kam se má posadit.
Asi tamhle. Myslím... Nebo tam.
Kam si mám sednout, pane režisére?
Domluvili jsme se, že tam.
- Pojďme z druhé strany. - Tady září ještě víc.
Jo, ještě jednou. Dobrý.
A tohle trochu zvedneme.
Fajn.
- To je fakt zajímavý. - Super.
Jakou barvu máš nejradši?
Myslela jsem, že se mě zeptáš na něco snadnýho,
ale na tohle se mi neodpovídá snadno.
Já červenou.
To se mi líbí. Znamená lásku.
To je hezké. A tvoje?
Červená.
- Fakticky? - Jo.
Nemusíš to říkat, protože jste dvojčata.
Ne, vážně je.
Co je? Jste zaláskovaní?
Jen žádná tajemství, chlapci!
- Dobře. - A jaká je tvoje druhá otázka?
Kdybys musela někam jet, kam by to bylo?
Do jaké země?
Vím, že víte, že jsem procestovala celý svět...
mnohokrát.
A věřili byste, že i když jsem projela svět křížem krážem,
vlastně jsem z něj nic neviděla?
Zvláštní, co?
To je asi cena, kterou za to člověk musí zaplatit.
- To... - To znamená „stop“?
Jako že už jsem řekla dost a rozhovor skončil?
Jako malá holka měla jsem Hadrovou panenku
Jedinou, jakou jsem kdy měla
Tebe teď miluju tak Jako tu panenku
Ale teprv teď má láska roste
A stále zesiluje, jak to jde
A stále se prohlubuje, tak to je
Jde stále výš, den ode dne
A jestli mám tě ráda, propána
Jo, řeka hluboká, hora vysoká
JÁ JSEM: CÉLINE DION
Asistenční služba, jak mohu pomoct?
Dobrý den.
Potřebuji, abyste zavolala hasiče a záchranku.
Hned to bude.
Dobře. Pošlete je na pokoj 1001...
- Ano. - Pardon, na 10001.
Céline, jestli máte bolesti, pohněte prsty.
Zatlačte mi do ruky.
Můžeme? Raz, dva, tři.
Jdeme na to. Tak jo.
Je to na téhle straně lepší?
Ne? Jo?
Měla problém s tím, že dřív...
Svět šoubyznysu je stále v šoku poté, co dnes ráno
zpěvačka Céline Dion oznámila, že trpí
nemocí zvanou stiff-person syndrome.
Toto onemocnění napadá nervovou soustavu.
Je velice vzácné.
V medicíně ani ve vědě nechcete být za raritu.
Stiff-person syndrome...
Stiff-person...
Stiff-person syndrome neboli SPS
postihuje jednoho až dva lidi z milionu,
z toho dvakrát více žen než mužů.
Podle lékařů tzv. syndrom ztuhlého člověka spočívá v tom, že svaly bojují proti tělu
a způsobují silné křeče...
Spouští ho zvýšená citlivost na zvuk či dotyk nebo emoční stres.
Choroba může být obzvláště náročná...
O ROK DŘÍVE
Jo.
Po 27 albech, 250 milionech desek
a písních, které několikrát získaly cenu Grammy a Oscara,
Céline Dion roku 2021 zrušila
dlouho očekávané koncertní turné v Las Vegas.
- Eddy? - Jo?
Vzala si volno na rehabilitaci a zřídka vychází z domu.
Zlato, nemáš už jít do školy?
Jo.
Koukni na mě.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Díky. Udělal jsi všechno.
Máš rovnátka? Kmotra půjde s tebou.
Fajn.
- Mám tě moc ráda. - A já tebe.
- Ahoj, lásko. - Ahoj.
Ahoj, Jessico.
Dobrý den.
Promiň, díky, že jsi počkala.
Vezmu si ty léky k obědu.
Dobře. Mám tam přidat dva Tylenoly?
- Jistě. - Dobře.
Ty extra dryáky?
Extra dryáky.
- Pořádné pilule. - Děkuju.
- Moc děkuju, zlato. - Jistě.
Musím pro vodu.
Tyhle jsou...
Tyhle jsou moc příjemné.
Moc příjemné.
Tak jo.
Víte, je to záležitost 17 let.
Je to...
Já...
Před sedmnácti lety jsem začala
mít hlasové křeče.
Tak to začalo.
- Prosím. - Děkuju.
Není zač.
Jednou ráno jsem se vzbudila, posnídala a...
po snídani
se mi začal zvyšovat hlas.
A...
trochu mě to vyděsilo.
Protože normálně, když je zpěvačka unavená
z koncertu předešlého večera, její hlas...
Zhruba o půltón až tón klesne.
Prostě trochu klesne.
Takže si zahřejete hlasivky a můžete si hlas protáhnout
jako modelínu.
A pak máte víc hloubek, což je moc dobré,
protože kde chybí spodky, nejsou ani výšky.
Jsou-li všechna má hlasová vlákna například struny, elastická jako...
dolů,
tak při příštím pokusu to šlo...
A napotřetí...
A hlas se mi zlomil.
Nejde mi dostat ho níž. Je to jako se svaly.
Napodruhé je tady, napotřetí tady
a pak odejde.
To samé u výšek. Jedna výška, druhá, třetí výška.
Takže zvukovou zkoušku, rozehřívání jsem nemohla mít moc dlouhé.
Ale když si hlasivky dostatečně nerozehřejete, můžete si ublížit,
proto mě to vystrašilo.
Nevěděla jsem, co s tím.
A dnes moje diagnóza zní SPS,
což je „syndrom ztuhlého člověka“.
Je to ve svalech, šlachách, v nervech.
Nic není vidět, navenek to viditelné není.
Kolik lidí přispělo do toho infuzního vaku?
Tisíc až 15 000 různých dárců plazmy,
abychom získali tolik imunoglobulinu, tolik protilátek.
Loni jsem se dostala do bodu, kdy jsem už nemohla chodit.
Musela jsem... Hodně jsem ztrácela rovnováhu.
Chůze mi činila obtíže.
Byla hodně bolestivá.
A stále ještě nedokážu ovládat svůj hlas.
Hudba...
Moc mi chybí.
Ale taky...
lidi.
Víte, stýská se mi po nich.
Dodává mi to obrovskou energii.
To je dar šoubyznysu. Pódium.
Podle mě je to regulérní droga.
Myslím, že...
Když se v duši cítíte být umělcem...
Jednou umělcem, umělcem napořád.
Nemůžete bez toho žít.
Koukni na mě, Bear.
V pohodě?
Skvěle. Mně je skvěle.
Miluju tě.
Je to mrkalka. Říkala: „Taky tě miluju.“
Víte, uspořádat show není těžké.
Těžké je ji zrušit.
Když mě někdo vidí, jak si užívám chvíle s rodinou...
když jsem měla stát na pódiu a oni si na večer koupili lístek...
Mají právo přijít za mnou a říct: „Co to...“
Nemůžu si dělat, co se mi zlíbí.
Nemůžu jít ven. Trčím tady.
Ranní šepot milenců
Kterým dobře se spí
Teď kolem mě burácí
Když hledím ti do očí
Držím se tě pevně
Cítím každý pohyb tvůj
Hlas máš vroucný a něžný
Láska, již chci udržet stůj co stůj
To že jsem tvá dáma
A ty jsi můj muž
Když ke mně ruku vztáhneš
Udělám, co budu moct
Míříme kamsi
Kde to vůbec neznám
Někdy mám strach
Ale učit se chci
O síle lásky
Slyším tlouct tvé srdce...
Než mě SPS tvrdě zasáhla,
řídil mi život...
můj hlas.
Následovala jsem ho.
Ty mě povedeš. Půjdu za tebou.
A nevadilo mi to, protože jsem si to náramně užívala.
Když vám hlas přináší radost,
jste tou nejlepší verzí sebe sama.
Můžeš mě vést.
Nemám tak velké ego.
Jestli si ho chceš vzít, tak prosím.
Mně je to jedno. Skvěle se bavím.
Míříme kamsi
Kde to vůbec neznám
Někdy mám strach
Ale učit se chci
O síle lásky
Když dýchám,
plíce jsou v pořádku.
Ale to, co mám před nimi, je tak ztuhlé
kvůli tomu syndromu, je to jako...
Jako bych tě znala...
Stane se tohle.
Jako bych věděla, co dělat chci
Vím, že mi to ukážeš
Stane se tohle. A je pro mě moc obtížné
to slyšet...
a ukázat vám to.
Nechci, aby to lidé slyšeli.
A tak
Zůstanem napořád
Jsi v bezpečí v mém srdci a
To mé půjde dál a dál
Podle mě jsem byla vážně dobrá.
Podařilo se mi pár úžasných věcí.
Ale jsou chvíle, kdy...
Musela jsem jít do studia s vědomím, že si žádají Céline Dion.
Kdo je Céline Dion?
Céline Dion je ta, co nazpívala...
Už jen sama nechci být...
Ta, co dokázala vyzpívat největší výšky a vůbec...
Ta nejlepší.
- Děkuju vám. - Samozřejmě.
Připadám si jako v Liberaceho muzeu.
Jdeme na to.
Po vaší levici a také po pravici.
Je to skladiště.
Může se to zdát moc.
Ale když tam jdu, vidím svůj život
a líbí se mi každičký kousek.
Moje unikátní tylové baletní šatičky.
Pojďte blíž.
To jsou stařičké střevíčky od Diora.
Podívám se dovnitř.
Jo, je to Dior.
Holka ví, co má.
Když si dívka zamiluje nějaké boty,
vždycky zařídí, aby jí padly.
Já nosila boty, v nichž jsem měla zkroucené prsty,
protože neměli mou velikost.
Kdykoli jsem si v obchodě zamilovala nějaké boty,
ptali se: „Jakou velikost, madam?“
A já na to: „Ne, vy to nechápete. Jakou velikost máte?
„Já to zvládnu. Zařídím, aby mi padly. Rozchodím je.
„Já tu botu rozchodím, ne naopak.“
Rozchodila jsem boty, ve kterých jsem měla nohy takhle,
někdy i takhle, aby mi nespadly.
Od šestatřicítky po jednačtyřicítku, sem s nimi.
Miluju je. Jdeme na to.
Oblékla jsem si šaty při jedné příležitosti,
a pak co?
Tenhle nebo tamten kousek nebo tamhlety šaty
si sotva můžete obléct dvakrát, protože měly takový dopad.
Kdysi, kdysi dávno
měly ženy jeden klobouk,
jedny rukavice, dvoje šaty,
jedny černé botky a...
Byla to klasika.
Nenucené a šik.
Mám na to jet vlakem do Chattanoogy
Mám, co je třeba A i pár pencí navíc
Abych mohla nosit tyhle kalhoty,
musela jsem mít košili.
Chtěli jsme, aby měla límeček a bílé rukávy.
My... Ušili to hodně propasované.
Vytáhnu to celé.
Takže tady je límeček.
Je bez rukávů, aby v rukávech saka nezabíraly tolik místa
a já nebyla omezená v pohybu.
„Strašně se potím. Je mi to těsné.“
Není v tom takové vedro. Takže mám límeček,
sako,
ale kde je rukáv?
Rukávy jsou jen tohle.
Když vám ukážu...
Vidíte ty patentky.
Jeden, dva cvočky.
Jen aby z toho čouhala bílá,
protože to vypadá elegantně, čistě a šik.
Ale tady nemusím mít nadbytečnou látku, ve které se nedá hýbat.
A když udělám tohle, vyleze to a taky...
Ale tohle vymýšlela spousta lidí,
dali si s tím práci, aby to všechno bylo propracované.
Cvoček sem, cvoček tam,
velký zip místo neviditelného...
A je tam klopa a suchý zip, ale nic z toho není vidět.
Nic z toho nevidíte.
A to je kouzlo šoubyznysu a smím-li to říct...
Podle mě... Podařilo se nám vytvořit vlastní, svébytné kouzlo.
Chtěla jsem, aby se kapela i doprovodné zpěvačky cítily dobře a dobře vypadaly.
Aby měli rádi sami sebe.
Když se máte ráda, lépe se nesete, lépe vystupujete.
Hrdě držíte svůj nástroj.
Na kytaru hraje...
Představuji vám Andrého Coutua.
Rostli jsme spolu, budovali, šli bok po boku,
napravovali, snili a...
cestovali jsme spolu
a spolu rostli a utvořili si pouto.
Protože nakonec nám nešlo o nic jiného
než o to, stát se tou nejlepší verzí nás samotných.
Protože jsme milovali hudbu,
navzájem jsme se respektovali, byli jsme rodina
a já se stala...
tím, kým jsem, díky všem těmto lidem.
Chcete-li jít rychle, jděte sami.
Ale chcete-li dojít daleko, jděte společně.
Božínku.
Je obráceně, ale tohle nakreslil René-Charles.
Kreslil si v mé šatně, já si všechno schovávala,
vlastně stále tyhle krásné suvenýry sbírám.
...zapomeň na to.
Donesu to do pokoje.
- Pojedeme... - Venku mrzne.
Je tam dost zima.
Máš z čeho vybírat.
To jo, ale nemám ani jedny boty na nízkém podpatku.
Připíšu si je na nákupní seznam.
Možná tyhle.
- Které? - Ukaž nám je.
- Ukaž. - Možná ne dnes večer.
Sakra, nemám žádné vhodné.
Co tu máš?
Všechno je v autě.
Všechno je v autě, ale...
Nemůžu v nemocnici nosit pantofle.
- Budou tam paparazzi. - Potřebuješ ty s uzavřenou špičkou.
Podívám se...
To taky přinesu.
Balím si jak...
Jako bych jela na víkend, samé hodobóžo věci.
DION RODÍ
Není to pěkné?
Tumáš.
Hodně jsem si snila a pak to bylo, jako bych se poprvé střetla se životem.
Protože v šoubyznysu se pohybuji už dvacet let a obětovala jsem mu vše.
Dala jsem mu život, ale vlastně jsem ho nežila.
Miluju tě, zlatíčko. Miluju.
Neví o baseballu nic.
Neví o baseballu nic?
Hele, jak ten míč nechytne.
Když byly mé děti ještě malé...
Moc jsem na těch okamžicích visela.
Jejich první hračky, první synův bryndák, tahle starožitnost pro děti.
Hračky a suvenýry.
CAESARS PALACE EDDY A NELSON, ZVLÁŠTNÍ HOST RC
Každý kousek si pamatuji a znám.
DVOJČATA MOC MALÉ
A... chovám si ho v srdci.
Byly důležité a stále jsou,
budou žít dál.
Musely se mi líbit, mám tu čtvery.
Chůze mi začíná dělat potíže.
TONIGHT SHOW KOLO HUDEBNÍCH DOJMŮ
- Roztočím ho za vás. - Takže to stisknete za mě?
- Jo. - Děkuju.
GENERÁTOR HUDEBNÍCH NÁPODOB
Co?
-„Sia...“ - Děkuju pěkně.
Zvládnete Siu?
Jo. Hush Little Baby.
- Koupím ti démantový... - Fajn.
Dobře.
Nevím, proč musím u zpívání stát.
Jo, to můžete.
Chcete paruku? Kéž bych tu nějakou měl.
Nemáte aspoň stínidlo?
- Mám plyšové zvířátko. - To potřebuju.
Tiše, neplakej maličká
Máma ti koupí ptáčka
A jestli nezazpívá ptáček ten
Koupím ti démantový prsten
Démantový prsten
Já...
Jako by zítřek nenastal
Jako by nenastal...
Sio! Proboha, Sio!
Sio, tady jsem! Sio! Tady!
- Sio, jsem tady. Ahoj! - Ahoj. Pardon.
- Fantazie. To je sen. - Děkuju. Ještě jednou díky.
Tady máš, beruško.
Dobrou chuť.
Hodná holka.
Barrington je náš hlavní sluha, který před pár dny dostal covid.
Chystáme se mu poslat video
a říct mu, aby si nedělal starosti.
- Všechny vlasy má... - Je moc těžký na to kreslit.
- Je to špatný. - Fakt, je to...
- Jo, fakt těžký. - Co kreslíš?
Srdce?
Srdce se smajlíkem.
Každý jen jednu nohu, to je super.
To se mi líbí. Tak jo.
Ať vidíme tu pantofli. Jo?
Přestaň si to loupat.
- Nebo to budeš luxovat. - Promiň.
- Neomlouvej se. Nedělej to. - Je to jen trošku.
Pamatujete si tu písničku?
„S ničím si hlavu nelámej, protože...
„Každičká věc bude v pohodě.“
Fajn?
Zmáčkni to a vrať se na stejné místo.
Připraveni?
Jdeme na to.
S ničím si hlavu nelámej
Protože každičká věc bude v pohodě
Cassie, pane Barringtone,
- máme vás moc rádi. - Máme vás rádi.
Nechceme, abyste si dělal starosti, ano?
Díky. A mrzí nás, že musíte odpočívat, ale...
Nemrzí nás, že musíte odpočívat,
jsme rádi, že odpočíváte,
ale nespěchejte. Jde to pak rychleji.
- Máme vás rádi a chybíte nám. - Ano.
- Pápá, kluci! - Pápá!
Pápá!
Mlask, mlask! Bum! Mlask, mlask, šaka-laka bum, bum, bum!
Šaka-laka... No tak, Eddy. Jo!
Některý chlapi Chtěj jen nabourat a ujet, jo
Některý chlapi Chtěj jen nabourat a ujet
Některý chlapi Chtěj jen nabourat a ujet, jo
Některý chlapi Chtěj jen nabourat a ujet
Jak do lesa voláš Tak se z lesa ozývá
Řekni jí to na rovinu Unese pravdu
Nevoď ji za nos Aby nevěděla, na čem je
Každý je radši sám Než se nechat využít
Nedřep a nepřemýšlej Že ji raníš
Ona chce jen vědět Na čem je
Příště si dej bacha Čí srdce lámeš
Jo
Dostaneš, co si zasloužíš
Za všechno zlý, co děláš Svojí dámě
Chovej se k ní jako k dámě
Hodná holka z tebe zešílí Když se k ní nechováš jako k dámě
Jak do lesa voláš Tak se z lesa ozývá
Jak, jak
Chovej se k ní jako k dámě...
Dobrý, kluci?
Barrington odepsal.
Vážně?
Píše: „Moc děkuju. Chybíte mi. Mám vás všechny rád.“
Otevřels mi oči Vedls mou hru
Pověz, co chceš Navždy tě budu milovat
Tolik lásky mám
Pro tebe
Vy, Céline, pocházíte z velice rozvětvené rodiny.
Ne, mám jen 13 sourozenců.
- Nezavírejte oči. - Ano.
- Nezavíráme. - Dobře.
Denise, Clément, Claudette, Liette, Michel,
Louise, Jacques, Daniel, Linda, Ghislaine, Paul, Pauline...
Říkala jsem Manon? Manon a Céline, 14.
Vyrostli jsme ve městečku Charlemagne
v provincii Québec.
Je tam zima a sníh,
ale skvělá atmosféra, spousta hudby, spousta dárků,
lásky a štěstí.
Pojďme si zazpívat jako rodina
Moje máma byla velice silná žena.
Hudebnice.
Díky hudbě se poznala s mým tátou.
Rodiče se pro nás vzdali svých snů.
Táta pracoval a máma zařizovala.
Ale někdy lednička zela prázdnotou.
Nikdy nám neřekla: „Dneska večer nemáme nic k jídlu.“
Začala zadělávat těsto.
A měli jsme mrkve.
Neřekla nic.
Postavila na stůl domácí řepu, trochu domácího kečupu
a všechna možná dochucovadla,
všechno, co se dalo,
a pár krásných horkých koláčů.
Říkala, že se předtím pomodlila.
Modlila se za to, aby od nás neslyšela: „Co to je, mami?“
Někdo si první kousnul
a prohlásil: „Co to je, mami? To je výborný.“
Byly to mrkvové koláče.
Jsi nejsilnější duše
Máma je superhrdinka.
Jsi mé světlo ve tmě
Jsi můj domov
Cítili jsme jen lásku, city, pozornost a hudbu.
Já to v sobě mám.
Tohle jsou moje nejsilnější základy.
Moc si nevzpomínám, že bych si zpívala pro sebe.
Pamatuji si, jak zpívám v kuchyni na stole, když mi bylo pět,
pro své publikum, což byla moje rodina.
Bylo to úžasné.
Byla tam lampa,
která jako by se dotýkala hvězd...
nad jídelním stolem v kuchyni
a já si hrála na to, že stojím na pódiu
a předváděla se v košilce...
V čemkoli, ani nevím, co jsem měla na sobě.
Pak se můj bratr oženil...
Bylo mi pět, zazpívala jsem pár písní
a máma mi řekla,
že když kytarista zahrál něco falešně,
otočila jsem se.
Nevěděla jsem, jak se s tím vyrovnat.
A máma mi řekla: „Když se někomu něco nepovede,
„tak tohle nedělej. Dělej jakoby nic.“
Nemůžeš jít po cestě, jdi dál...
Tyhle časy budou žít navěky.
Pro mě a mou rodinu.
Toho člověka, kterým jsem dnes, jsem si nevymyslela.
Sama sebe jsem nevytvořila.
Já jsem.
Vystoupení je to, na čem záleží.
Ne na písni.
Vystoupení je mnohem víc než píseň.
Tady je asi počátek mě.
Byl to skutečně počátek, nebo požehnání, že to zvládnu?
Jen se ptám
Může z popela vzejít krása?
Céline!
To bylo úžasné!
Nejkrásnější vystoupení, jaké jsem kdy viděl.
Moc děkuju! Děkuju!
Ne, já děkuju.
Musíme to zopáknout.
Dobře. Proč?
No, je to moc dobrý.
Víš, tohle je Deadpool 2, žádnej Titanic.
Ty to máš tak na 11.
Musíme tě dostat tak na pětku, pět a půl max. Trochu to umírnit.
Tak hele, tohle bude na 11, nebo nic, takže odpal, Spidermane!
Dobrá.
Růžová lahvička... patří do modré sklenice nebo do bílé krabičky.
Ahojky!
Ty jsi tak hodná holka.
Je to mňamka, viď?
Povídám ti, že někdy ani moje děti nebyly tak hodné.
Ještě jednou. Tak. Je moc důležité, aby ti bylo líp.
Tady máš, miminko.
Tak. A maminka se o ten nepořádek postará, až se vrátí. Musím běžet.
Momentík, musím za synem, neviděla jsem ho.
Chtěla jsem tě jen vidět, než půjdu.
Dneska musím na...
Víš, jak jsem točila ten film?
Musím natočit jeho francouzskou verzi.
Jdu tam dnes poprvé.
A dám si ovesnou kaši. Panebože.
To tričko ti sluší.
Líbí se ti?
Vypadáš super.
Díky.
Tak jo, musím.
Čau, náčelníku, jak to jde?
Zdravím, šéfová. Jak je? Rád vás vidím.
Já tebe taky.
Děkuju.
Dobře.
Narovnejte se.
No tak, snažte se trochu. Jste se Céline Dion.
- Haló? - Mira Rayová?
Ahoj. Tady Céline Dion.
Jasně. A já jsem Mariah Carey.
Nepokládej mi to
Láska přichází k těm, kdo v ni věří
A jsem to vážně já
To tedy jsem.
Nepokládej mi to
Láska přichází k těm, kdo v ni věří
A jsem. Dobře. A jsem. Skvěle.
Nepokládej mi to
Láska přichází k těm, kdo v ni věří
A jsem to vážně já
Přísahám, že jsem to já.
Je to svižnější: „Přísahám, že jsem to já.“ Trochu...
- Přísahám, že jsem to já. - Ano.
Nepokládej mi to
Láska přichází k těm, kdo v ni věří
A jsem to vážně já
- Přísahám, že jsem to já. - Skvělé. To bylo super.
- Super. - Dobře, jestli to bylo super, jdeme dál.
Řekněte, když s tím budete spokojená.
- Dobře? - Dobře.
- Jestli se vám líbí, jak to zní. - Ano.
Tak se posuneme na další část.
Paní Dionová? Naposledy jste byla na turné po USA před více než deseti lety.
Zajímá mne, proč teď?
Zažila jsem pět těžkých let,
starala jsem se o děti po smrti jejich otce,
lásky mého života, manžela Reného.
Fajn, zkusíme to.
Zažila jsem pět těžkých let.
Starala jsem se o děti po smrti jejich otce,
velké lásky mého života, manžela Reného.
Hasta mañana.
Já zamlada
Nikoho nepotřebovala
Milování byla jen zábava
Ty dny jsou pryč
Už jen sama
Nechci být
Už jen sama
Nikdy víc
Už jen sama
Bear?
Věnoval mi ho manžel.
Patřil Marii Callasové.
Rozhodně je jedna z nejúžasnějších operních zpěvaček, jaké kdy žily.
Doufám, že mi dodá...
sílu.
Myslím, že ano.
Mám hudbu
V sobě!
Potřebuji svůj nástroj.
A můj nástroj...
nefungoval,
proto jsme začali zvyšovat dávky léků.
Plakala bych, ztratit tě
Jak tě miluju, zlato...
Léky mají určitý čas, po který zabírají.
Když se vám vyplaví adrenalin, když slyšíte dav skandovat:
„Céline!“
Po dvaceti minutách to bylo pryč.
Od mé šatny do zákulisí, popřát všem hodně štěstí,
dav šílí.
Můj adrenalin, tep, tlak.
Ten pocit, že dnes večer se mi zase splní sen.
„Tolik to miluju.“
Ale pak ucítím křeč a zvýší se mi hlas.
Léky se vstřebaly. Přestaly působit.
Céline Dion!
Brala jsem mezi 80 a 90 miligramy valia denně.
A to byl jen jeden z léků.
Nechci z toho dělat drama, ale mohla jsem umřít.
Podívej, Céline.
To je hezké. Pane jo.
Je obrovský!
BRUNO COQUATRIX A JACQUES MAROUANI UVÁDĚJÍ
Brala jsem ty léky, protože jsem potřebovala chodit.
Musela jsem být schopná polykat.
Potřebovala jsem ty léky, abych fungovala.
Ještě pilulka, další dvě, ještě pět pilulek.
Příliš mnoho pilulek.
Show musí pokračovat.
Když jsem musela vystoupení rušit...
museli jsme lidem říct proč a...
Lhát.
Už nedokážu lhát.
O zánětu dutin přes zánět ucha po...
já nevím co.
Někdy jsem namířila mikrofon na diváky,
aby to zazpívali oni.
Byly chvíle, kdy jsem podváděla
a ťukla jsem na mikrofon, jako by to byla chyba mikrofonu.
Dělala jsem to, co mi řekla máma.
Dělala jsem jakoby nic.
A byly i okamžiky, kdy jsme show museli zastavit.
Náhlá změna.
A už jsem se nevrátila.
Teď mě ty lži moc tíží.
Trochu zatlačím.
Chci to natočit víc zeširoka, pak to vystříháme. Pořád jsi mimo.
Jen udělám jeden náhled a zkontroluju to ze všech úhlů.
Až bude připravená, já můžu.
- Jsem připravená. - Dobře.
Kdykoli.
Všechny vás zdravím.
Mrzí mě, že jsem se tak dlouho neozvala.
Všichni mi moc chybíte
a už se nemůžu dočkat, až budu na pódiu a promluvím k vám tváří v tvář.
Jak víte, vždycky jsem byla jako otevřená kniha.
Nebyla jsem předtím připravená vám cokoli říct,
ale už jsem.
Nedávno
mi byla diagnostikována velice vzácná neurologická choroba
zvaná stiff-person syndrome,
která postihuje asi tak jednoho člověka z milionu.
A každý den se sportovním fyzioterapeutem tvrdě pracuju na tom,
abych znovu získala sílu a mohla zas vystupovat.
Ale musím přiznat...
že je to boj.
Všechno, co umím...
je zpívat.
Zpívala jsem celý svůj život.
A dělám to ze všeho nejraději.
Moc mi to chybí.
Stát na pódiu, zpívat vám.
Na svých koncertech ze sebe vždycky vydávám maximum.
Moje nemoc mi to ale nyní neumožňuje.
Abych se s vámi znovu mohla setkat,
nezbývá mi...
než se momentálně soustředit na své zdraví
a doufám, že jsem na cestě k uzdravení.
Opatrujte se.
Ať se vám daří.
Mám vás moc ráda.
Vážně doufám, že už brzy se opět uvidíme.
Děkuju.
Máme...
Máme, co potřebujeme?
Ano.
Měla jste po tom, co jsem dělal, nějaké další bolesti?
- V této oblasti? - Ne.
- Fajn, tak to je dobře. - Jo.
Tak fajn. Dnes budeme pracovat na nohách.
Jo. Mám si je namazat krémem?
Ne, já to udělám.
- Jo. - Já si ne...
To nic. Nemáte hotovou pedikúru, já vím.
Nevadí.
To je v pohodě.
Neměla jsem čas.
Nevadí.
Co to děláte?
Ne, to ne!
- Ne? - Ne, budu na nich pracovat.
Používáte ten krém?
- Poslední dobou ne. - To vidím.
Ticho! Dejte mi svátek.
TERRILL LOBO SPORTOVNÍ FYZIOTERAPEUT
Dej mi svátek Dej mi svátek
Ulom mi kousek toho...
Děkuju.
Opatrně s tou patou.
Promiňte.
Chci být dobrá.
Jste dobrá.
Ne, nejsem.
Vzpomeňte si, jak jste na tom byla dva a půl měsíce zpátky.
Jak jste na tom byla v listopadu.
Nechci na to myslet.
Právě.
Chci tenhle pohyb.
Dobře.
Fajn. Lepší. Dobrý.
Lepší, nebo dobrý?
- Je to lepší. - Ne.
Co mám udělat, aby to bylo...
Natočte nohu malinko dovnitř.
Takhle.
Dobře. Teď je přímo pod kyčlemi.
Pro mě není problém tvrdě pracovat.
Zora se směje
Jo, jo, jo
Zora se směje
Zora se směje pro ni
Směje se, že tam je
Na okamžik ve svém životě, kdy jsem
měla pod kontrolou, co tak ráda dělám,
jsem dokázala nahrát až tři písně za noc.
Kdo už zapomněl, jak se smát...
Řekli mi: „Tvůj hlas se začíná měnit.“
A já na to: „Dobře, tak když je to tak,
„chci teď zpívat tuhle píseň.
„Protože ta vyžaduje...
„Chci, aby z ní byl slyšet ten zápas
„nebo zklamání.“
Bojím se svatých
Dobra i zla
Bojím se života a jeho zákonů
Když mě vše děsí Když vše mizí...
I když na sobě chci tvrdě makat a dokázat to...
Musím poslouchat, ne svoje tělo, ale lidi, kterým ohledně svého těla důvěřuji.
Lidem, s nimiž pracujete, musíte věřit.
A zatím dobrý.
Viděla jste díl Přátel s Phoebe?
Ona udělá tohle...
Chce totiž... Zpívá v kavárně.
A je příšerná.
Pak onemocní a její hlas se jí tak zalíbí,
že chce být nemocná pořád.
Protože se jí líbí, jak jí hlas zhrubl.
Můžu vám něco říct?
- Je skvělá. Neznám ji. - Aha.
Ale je to fakt super. Víte proč?
- Vždycky jsem záviděla kuřákům. - Jo.
- Aha. - A těm, co pijí a paří
a nespí.
- Jsou fakt v pohodě. - Jo.
- Pohodáři. - Jo.
A pak prostě...
- A válí. - A oni jen...
A lidi šílí.
Kdežto já...
Chci... Chci být jako oni.
- Chcete zpívat rock? - Říkala jsem si,
- že chodí do barů a užívají si. - Dělají si, co chtějí.
Můžou se napít a já piju jen vodu
a spím 12 hodin.
Když jsem byl mladší
O tolik mladší, než jsem dnes
Nikdy jsem neměl zapotřebí
Aby mi někdo pomáhal...
Koukejte na ten pot.
Už si tolik nevěřím
Zjišťuju, že měním názor
Bicí.
Pomoc, jestli...
To jde, jsem na dně
Jo, jsem na dně
A vážně si vážím toho, že tu jste
Ten chrapot mu sedí tady, je tak přirozený. Má ten...
Je v tom tolik lásky.
Prosím, prosím, pomozte mi
Vidíte to světlo? To chci.
A toho bubeníka... Toho taky.
V tolika ohledech
Zdá se, že má nezávislost Se ztrácí v oparu...
Ty klávesy...
DAVE PLATEL - DENIS SAVAGE MANAŽEŘI
Tílko... Víte, v jednu chvíli,
někdy si přeju, abych byla bigbíťačka,
co hraje na kytaru.
Tak jdeme na to. Dobře, pane.
Takže, Céline, první věc...
Já nevěděla, že jste sepsali otázky.
Takže první soubor děláme
pro dokument o Johnu Farnhamovi.
- Ano. - Dobře?
Nemusíme se na to ptát,
ale jestli to pomůže, tu otázku vám položíme.
A vy odpovíte, jako by s vámi vedl rozhovor
- moderátor té show. - Jo.
Protože jsou v Austrálii.
Když si to totiž čtu, „Jak jste se prvně o Johnovi dozvěděla?“
A moje odpověď tady začíná:
„Poprvé jsem objevila...“
Takže v první řadě, ráda bych Johna Farnhama objevila, ale neobjevila.
Já Johna Farnhama neobjevila.
Ale víte co? Já ho slyšela.
A byla jsem perplex, protože to byla taková síla, že se nám rozbilo rádio.
Jestli chcete, změníme to.
Třeba: „Prvně jsem o něm slyšela před 25...“
- Jo. - Chcete to změnit?
Nešlo by místo 25 let říct dva roky?
Hned bych se cítila líp.
- Kdo mi nahraje? - Jo. Odpočítáš to, Johne?
Kdykoli budete chtít, Céline.
Moc děkuju. Na tři.
Prvně jsem Johna slyšela asi před čtvrt stoletím, jeho píseň
You're the Voice.
Měla velkou sílu.
Měl neuvěřitelný hlas, tolik nabitý emocemi.
Můžeme nahrát přání k narozeninám pro Paulovu matku?
- To je další, co tam máte. - Stoletá?
Jo.
- K nevíře, co? - To jo.
Taky chci, aby mi bylo 100 let.
Nespěchejte.
Utíká to rychleji?
Pro Dorothy, první záběr.
Zdravím, Dorothy.
Tady Céline.
S radostí se připojuji k Paulovi a celé vaší rodině
a přeji vám všechno nejlepší k vašim stým narozeninám.
Neuvěřitelné výročí.
Hodně zdraví a štěstí, Dorothy.
Opatrujte se.
Neznám vás, ale mám vás ráda.
Na shledanou.
Skvělý vzkaz.
- Vím, že to nebude vidět na kameře, ale... - Ne, to...
- Dělá mi to radost. - Jo.
Jsem připravená. Jdeme na to.
Jo. Super.
- Líbí se vám maličko... - Jo.
- Jestli ne, mám další... - Ne, to je...
- Ale je to trochu... - Jo.
Jsi hlas, snaž se to pochopit
Ať jsi nahlas, jasně slyšet...
Kolem roku 2018 jsme konečně
dávali dohromady seznam skladeb na asijsko-australské turné
a já na něm moc chtěla mít píseň You're the Voice.
„Kde si tu píseň můžu zazpívat? A kdy?
„Chcete mě v Austrálii? Tak si ji tam ode mě vyslechnete.“
Ale nikdy mě nenapadlo, že si ji zazpívám s ním.
Jsi hlas, snaž se to pochopit!
Dámy a pánové, váš jedinečný John Farnham!
„Váš John Farnham.“
Když ke mně přijdeš
Když po mně sáhneš
Dává mi to křídla
Když přijdete do studia nahrávat,
zní to skvěle.
Ale když jste na pódiu, bude to ještě skvělejší.
Na pódiu neexistuje chyba, protože je v tom lidskost,
vytváří se pouto, jsou tam emoce.
A když zapomenete slova
a na moment zpanikaříte,
oni zničehonic začnou zpívat.
Mám úžasný nápad. Chci abyste si tu dnes večer
se mnou všichni zazpívali poslední verš té písně.
Dobře? Maestro.
Jsem všechno, co jsem
Nám to ale jde!
Mám vás ráda. Sbohem.
Jsi mrtvá.
Nelsone, vidíš, jak má máma ruku za zády?
- Ne. - Tak se to dělá.
To je celé.
Už teď mě pálí nohy.
Jeď!
Ano!
Eddy!
- Jdeme na to, Eddy! Musíš... - Jsem zklamanej.
Pozor na pana Barringtona, Eddy!
- Pane Barringtone, pozor na Eddyho. - Ano, madam.
Co my na to, Nelsone?
Eddy, co si dáš k pití?
Jsi tu
Nebojím se ničeho
A vím, že mé srdce půjde dál
CARPOOL KARAOKE V LATE, LATE SHOW WITH JAMES CORDEN - 2018
A tak
Zůstanem napořád
Jsi v bezpečí v mém srdci
A to mé půjde
Dál a dál
Dámy a pánové, Céline Dion!
Dva roky jsem nezpívala.
Nejsem si docela jistá, jestli budu schopná zpívat.
Ale nedokážu žít v nejistotě.
Hezké.
Je to velice emocionálně náročné.
Během pár minut seberu síly,
ale jestli se mi zlomí hlas a nepůjde to, nic s tím nenadělám.
Jestli to půjde, budu...
nejšťastnější na světě. Budu...
Všichni budou rádi, ale...
Smím-li to tak říct, i když to bude znít sobecky, ale jde jen o mě.
Budu štěstím bez sebe.
Protože to bude krok kupředu.
Protože... udělám pokrok.
Jde příliv
Tak jo.
Jde příliv, slzy, co pláčeš
Každou noc zdají se nekonečné
Ale to je život
Poslední sbohem, vysoko a nasuchu
Prázdnota zůstává
Dobře, tak znovu.
Můžete je trochu zesílit, prosím?
Zesílil jsem trochu i váš hlas.
Pardon. Chvíli mi potrvá, než si zvyknu a pak...
- Nevadí. - Omlouvám se.
Jde příliv, slzy, co pláčeš
Každou noc zdají se nekonečné
Ale to je život
Poslední sbohem, vysoko a nasuchu
Prázdnota zůstává
Může se zdát, že tvůj svět končí Ale ne
Může se zdát, že to musíš vzdát Ale ne
Nemusíš pohnout horou
Jen hnout se dál
Tak jo, vymažte to.
Budu muset přejít na hlavový hlas, tohle asi nepůjde.
- Jde vám to skvěle, Céline. - Ano.
Tohle už jsme pár let neslyšeli.
Nám to připadá jako hudba.
LIdi po celém světě zaplatili spoustu peněz, aby na nás mohli přijít.
Přijde mi...
Je to...
Jako jabloň... Já jsem ta jabloň.
Lidi stojí ve frontě a já jim dávám jablka.
Ta nejlepší, a ještě je vyleštím.
A všichni odcházejí s košíkem jablek.
Jenže mi sem tam začínají padat větve.
Začínají se ohýbat.
A ty větve začínají plodit o něco míň jablek.
Ale ve frontě stojí stále stejný počet lidí.
Nechci, aby stáli ve frontě, když pro ně nemám jablka.
Můžu ještě jednou, prosím?
Pardon.
Jde příliv, slzy, co pláčeš...
Ještě jednou.
Chci zpívat s radostí. Bez přemýšlení.
Bez těch...
retardérů na cestě, chápete?
Děkuju.
Půjdeme za vámi.
Za vámi
Třeba bych mohla zpívat jiný repertoár.
Ale pak bude na nich, jestli...
jestli mě budou mít pořád rádi nebo ne.
Stíny se prodlužují
Zas a znovu
A už je zítra
Od té doby, co nás život rozděluje
Co nás drží od nás samých
Ať nad vámi bohové bdí
Zas a znovu
Brzy budeme spolu
Přátelé, bratři
Co bychom bez sebe byli...
Takže to je ze včerejška?
Tohle bude včerejšek.
Posaďte se, uděláme si pár poznámek.
Jde příliv, jde příliv...
Je to dost nahlas?
Jde příliv, slzy, co pláčeš
Každou noc zdají se nekonečné
Ale to je život
Poslední sbohem, vysoko a nasuchu
Prázdnota zůstává
Nelíbí se mi to.
Může se zdát, že tvůj svět končí Ale ne
Může se zdát, že to musíš vzdát Ale ne
Ale ne...
Nemusíš pohnout horou
Jen hnout se dál
Každý pohyb, nová emoce
A nemusíš nalézt odpověď
Jen dál se snaž
Slunce vyjde zas
Tak jo.
Můžu to zkusit ještě jednou?
- Jistě. - Jdeme na to.
Zapojím se.
Zapojím se...
Jde příliv, slzy, co pláčeš
Každou noc zdají se nekonečné
Zkusme to znovu. Stejně.
Jde... Jde...
Zkouším být hlasitější, ale nejde to.
Snažím se zpívat víc nahlas.
Jde příliv...
- Víte, pokouším se... - Jo.
A nejde mi to, takže...
Nemusíš pohnout horou
Jen hnout se dál
Každý pohyb, nová emoce
A nemusíš nalézt odpověď
Jen dál se snaž
Slunce vyjde zas
Bouře ustoupí zas
Tohle není konec
A budeš milovat
Budeš milovat
Znovu
- Paráda. - Krása.
To jo.
Díky, Céline.
A nemusíš nalézt odpověď
Jen dál se snaž
Slunce vyjde zas
Bouře ustoupí zas
Tohle není konec
Budeš milovat znovu
Letní déšť, den po dni
Smutek bledne, rána se hojí
Promiňte mi to čekání.
To nic.
Půjdeme?
Položte se na záda.
Křeč?
Já jen...
- Křeč? - Jo.
Neměla by. Zvedněte nohu.
Uvolněte se.
Včera jste žádné křeče neměla.
Uvolněte nohu, ano?
I kotníky.
To je dneska první křeč, nebo už nějaké byly?
- Ne. První. - Je to stejné?
Jo.
K té nemoci patří, že jakmile jdete do křeče,
někdy tělo nerozumí signálu
na její uvolnění a je nadále stažené.
Takže se zkuste uvolnit.
Tohle nám momentálně naznačuje, že její tělo
a mozek jsou teď nadměrně stimulované
a něco se děje,
protože má křeče i nadále. To by mohlo vyvolat krizi.
Já vám teď dám trochu toho valia. Dobře.
Dostává záchvat.
Céline, položím vás na bok, ano?
Posunu vás dolů. Tohle musím vzít.
Zvedněte hlavu, jestli můžete. Zvedněte ji.
Zvednu vás. Můžeme?
Raz, dva, tři.
Briane, potřebuju tě tady. Hned. Má krizi.
Promiň, Terrille, měl jsem hovor.
Co mám dělat?
- Co potřebuješ? - Dej mi ty léky, prosím tě.
Dostanu vás... Dobře. Nech to tady.
- Vezmi ten ručník... - Jo.
- ...a podlož jí hlavu. - Dobře.
Přesně sem, jestli to jde.
Takhle, sem.
A je to. Dobře.
- Zvednu ji. - Jo.
- Vezmi jí ruku vespod. - Kterou? Tu, co na ní leží?
Vsuň ruku pod ni. Můžeme?
Zvedneme ji? Jo? Raz, dva, tři.
- Asi ji berou křeče. - Jo.
Musím jí dát ruku dozadu. Nechci jí poranit zápěstí. Držíš ji?
- Jo. - Jdeme na to.
- Fajn. - Tak jo.
Céline, už je to dobré. Už jste v pořádku.
Tep už se zpomaluje. Teď má 83.
Dobře.
Hej, šéfová.
Céline?
Vlož jí do ruky prsty. Do ruky.
Jestli můžete, stiskněte Brianovi ruku.
Dobrá práce, šéfová.
Fajn. Takže je pořád s námi.
Můžete mě ještě zmáčknout?
Děkuju.
- Tak jo. - Jsem tu s vámi. Jste v pohodě.
Chytila ji křeč do chodidla, řekl jsem,
že to trvá o dost déle, a stalo se to zas.
Pak znovu.
Nasazuju vám manžetu tlakoměru.
Jsem tu s vámi, šéfová. Jsem tady.
Dáme tomu pár minut, ano?
Když se nic nezmění, vstříkneme vám sprej do nosu.
Ano?
Céline, zkuste se zklidnit.
To nic, Céline. Nic se neděje.
Celý váš tým je tu s vámi.
Všichni jsme tu s vámi.
Všechno bude dobré.
To nic, šéfová. Dobře?
96, 109.
- Počká to? - Nevím.
Máte bolesti? Jestli ano, stiskněte mi ruku.
Stiskněte mě. Dobře.
Pořád jsme tu.
Teď dýchá abnormálně.
Pořád má 91, 118.
Tak jo. Nosní sprej aplikuju v 7.28.
...120, 121...
Vyndavám. Je to tam.
95, 118.
To nic, šéfová. Jsme tady.
- To nic. - Céline, nic se neděje.
- To nic, šéfová. - To nic.
Jsme tady.
Céline, jsme tu s vámi. To nic.
Zkuste zpomalit dech
a soustřeďte se na dýchání, ano?
Fajn. Ruce začínají povolovat.
Tak jo, Céline, stříkneme vám ještě do nosu, ano?
Ano? Vnímáte nás?
Připravena?
Jedna, dva, tři. A vyndavám.
To byla druhá dávka v 7.40.
Céline, stiskněte mi ruku.
Stiskněte.
Dobře, výborně.
Dobře.
Takže máme deset minut.
Deset minut, jestli nepoleví.
Co říkala?
Jo, aplikovali jsme druhou.
Jo. Teď jsme jí to dali. V 7.40.
Zdá se, že to přechází.
A jestli zas dostane křeče, voláme pohotovost.
To nic, Céline.
Vítejte zpátky. Všechno je v pořádku.
Hej, to nic.
Nebojte. Jste v pohodě.
Máme ty kamery odnést?
Nebo vám nevadí?
Nevadí.
Nevadí? Dobře.
Kdykoli k něčemu podobnému dojde,
cítíte se trapně a...
tak...
Neumím to vyjádřit, prostě...
Víte, člověk nad sebou nerad ztrácí kontrolu.
Do vaší nervové soustavy jako by teď vrazilo beranidlo
a celé vaše tělo si pořádně zkusilo,
- tak vás necháme odpočívat. - Může to být tím,
že předtím tam jsem se dobře bavila?
- Váš mozek byl přestimulovaný. - Ne.
- Jo. Tyhle krize jsou způsobeny... - Co budu dělat?
- Musíme jen najít způsob... - Cože?
Zkusíme se dopracovat k tomu to zvládat...
- Takže se vrátíme zítra? - Ne...
Protože co se bude dít?
Jestli nemůžu mít podněty od toho, co miluju...
- Já vím. - ...tak když půjdu na pódium,
nasadíte mi pulzní oxymetr a položíte mě na záda?
Já vím, je to děsivé.
Je to těžké. Cesta před vámi není...
Vaše cesta ještě není u konce, to víme.
Ale musíme na ní postupovat krok za krokem.
- Dobře? - Jo.
Chcete zahrát ještě písničku?
- Naši závěrečnou? - Jo.
Naši závěrečnou píseň?
Jo, mám ji tu.
Dobře, tak závěrečnou.
Poslední píseň večera.
Jen proto,
že jste.
Zavírala jsem dveře
Celý život to držela v sobě, ale už ne
Stojím nohama na zemi
To je ono, silnější než kdy jindy
Pardon, že naléhám
Ale pevnou víru mám
Ze sebe dostat to musím
Musím být sebou, musím být já
Musím být, kým sama sobě se zdám
Konečně dýchat, přijmout to
Dívejte, létám!
Vždy to tam bylo Jen dalo mi chvíli to najít
Být někým jiným Tak jen skrývám
Kdo jsem
Musím být sebou, musím být já
Musím být, kým sama sobě se zdám
Konečně dýchat, přijmout to
Dívejte, létám!
Vždy to tam bylo Jen dalo mi chvíli to najít
Být někým jiným Tak jen skrývám
Kdo jsem
Vždy to tam bylo Jen dalo mi chvíli to najít
Kdo jsem
To je něco!
- To je ale píseň! - Mluvte o tom, co cítíte.
Zatraceně.
Stále se vidím, jak tančím a zpívám.
A vždycky vymyslím plán B nebo C, víte?
Jsem už taková.
Když nemůžu běžet...
půjdu.
Když nebudu moct chodit, poplazím se.
Ale nezastavím se.
Nezastavím.
Ale to je život
Poslední sbohem
Vysoko a nasuchu, prázdnota zůstává
Zůstává
Může se zdát, že tvůj svět končí Ale ne
Může se zdát, že to musíš vzdát Ale ne
Nemusíš pohnout horou
Jen hnout se dál
Ptáček, kteréhos doufal chytit
Zatřepotal křídly a ulétl
Když lásku čekáš, vzdálí se ti
A když ji nejmíň čekáš, zjeví se
Vše kolem tebe se rychle točí
Přichází, mizí
A vrací se zas
Myslíš, že ji držíš, uniká
Myslíš, žes jí unikl A ona tě má
Láska
Láska je cikáně
Nikdy nedbá zákonů
Nemiluješ-li mě, já tebe ano
Jestli tě miluji, pozor si dej
Nemiluješ-li mě
Já tebe ano
Ale jestli tě miluji
Jestli tě miluji
Pozor si dej
PAMÁTCE BEAR
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled Vít Bezdíček