‫סרט זה כולל סצנות קשות המציגות טראומה רפואית.‬
Downloaded from YTS.MX
‫מומלץ להפעיל שיקול דעת לפני הצפייה.‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫החלום שלי הוא...‬
‫סלין דיון זמרת‬
‫להיות כוכבת בין-לאומית.‬
‫ולהיות מסוגלת...‬
‫לשיר כל חיי.‬
‫שלום לכולם. מה שלומכם? מוכנים?‬
‫טוב, נתחיל.‬
‫אנחנו...‬
‫טכנאי הקול בסדר?‬
‫אני עוברת. אני עוברת!‬
‫- בבקשה. - היי.‬
‫- תודה. היי. - הנה הצלם שלי.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫בסדר. אתה צריך לומר לה איפה לשבת.‬
‫נראה לי ששם. או שם.‬
‫איפה תרצה שאשב, מר במאי?‬
‫אני חושב שהחלטנו ששם.‬
‫- הפוך. - זה אפילו בהיר יותר.‬
‫כן, עוד אחד. מגניב.‬
‫ואז נגדיל את זה מעט.‬
‫בסדר.‬
‫- זה מעניין מאוד. - מגניב.‬
‫בסדר, מהו הצבע האהוב עלייך?‬
‫חשבתי שתשאל אותי שאלה קלה מאוד,‬
‫וזו לא שאלה שקל לי לענות עליה.‬
‫הצבע האהוב עליי הוא אדום.‬
‫זה נחמד. זה צבע האהבה.‬
‫זה מוצא חן בעיניי. מה שלך?‬
‫אדום.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫אתה לא חייב לומר גם אדום כי אתם תאומים.‬
‫לא, ברצינות.‬
‫מה קרה? אתה מאוהב?‬
‫אל תשמרו ממני סודות, בנים!‬
‫- בסדר. - מהי השאלה השנייה שלך?‬
‫אם תוכלי לנסוע לאן שתרצי, לאן תיסעי?‬
‫לאיזו ארץ או מדינה?‬
‫אני יודעת שאתם יודעים שטיילתי ברחבי העולם...‬
‫פעמים רבות.‬
‫והאם תאמינו לי אם אומר לכם שלמרות שטיילתי ברחבי העולם‬
‫לא ראיתי דבר?‬
‫מוזר, נכון?‬
‫לפעמים קוראים לזה "המחיר שצריך לשלם".‬
‫- זה... - זה אומר "קאט"?‬
‫כאילו דיברתי יותר מדי... מספיק, הריאיון נגמר?‬
‫כשהייתי ילדה קטנה הייתה לי בובת סמרטוטים‬
‫הבובה היחידה שאי פעם הייתה בבעלותי‬
‫עכשיו אני אוהבת אותך בדיוק כמו שאהבתי את הבובה ההיא‬
‫רק שעכשיו אהבתי גדלה‬
‫והיא מתחזקת בכל דרך אפשרית‬
‫והיא מתעמקת, הרשה לי לומר‬
‫והיא צומחת בכל יום‬
‫ואני אוהבת אותך כמה שאני אוהבת אותך‬
‫עד עמקי נשמתי, עד הכוכבים‬
‫אני, סלין דיון‬
‫מוקד סיוע, כיצד אוכל לעזור?‬
‫היי, גברתי, מה קורה?‬
‫אני צריך שתקראי למכבי האש וליחידת ההצלה, בבקשה.‬
‫אקרא להם מיד עבורך.‬
‫בסדר. תגידי להם להגיע לחדר מספר 1001...‬
‫- טוב. - סליחה, 10001.‬
‫סלין, אם כואב לך, תזיזי את אצבעותייך.‬
‫תדחפי את היד שלי אם כואב לך.‬
‫מוכנים? אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בדיוק. בסדר.‬
‫טוב לך יותר על הצד?‬
‫לא? כן?‬
‫בעבר הייתה לה בעיה ש...‬
‫תעשיית הבידור עדיין מוכת תדהמה הבוקר‬
‫לאחר שהזמרת סלין דיון חשפה שאבחנו אצלה‬
‫את תסמונת האדם הנוקשה.‬
‫זה מצב רפואי שתוקף את מערכת העצבים.‬
‫זו תסמונת נדירה מאוד.‬
‫אתה אף פעם לא רוצה שהמדע או הרפואה יגדירו את מצבך כנדיר.‬
‫תסמונת האדם הנוקשה...‬
‫תסמונת האדם הנוקשה, תא"נ,‬
‫משפיעה על אדם אחד או שניים מתוך מיליון אנשים,‬
‫ועל פי שניים יותר נשים מגברים.‬
‫הרופאים אומרים שבתסמונת האדם הנוקשה השרירים מורדים נגד הגוף‬
‫ויוצרים התכווצויות חריפות...‬
‫היא מופעלת על ידי רגישות מוגברת לרעש, למגע או למצוקה רגשית.‬
‫המחלה יכולה להיות מאתגרת במיוחד...‬
‫לאס וגאס, נבדה‬
‫שנה קודם לכן‬
‫כן.‬
‫לאחר 27 אלבומים, 250 מיליון עותקים,‬
‫ולאחר שביצעה שירים שזכו במספר פרסי גראמי ואוסקר,‬
‫ב-2021 סלין דיון ביטלה‬
‫את הופעותיה המצופות בלאס וגאס.‬
‫- אדי? - כן?‬
‫היא לוקחת הפסקה כדי להשתקם ויוצאת מביתה לעיתים נדירות.‬
‫אהובי, זה תורך ללכת לבית הספר?‬
‫כן.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫- מתה עליך. - כנ"ל.‬
‫תודה. עשית כל מה שצריך?‬
‫לקחת את הפלטה לשיניים? הסנדקית שלך תלך איתך.‬
‫בסדר.‬
‫- אוהבת אותך. - גם אני.‬
‫- ביי, אהובי. - ביי.‬
‫שלום, ג'סיקה.‬
‫שלום.‬
‫אני ממש מצטערת, מותק. תודה על ההמתנה.‬
‫אני אטול את תרופות הצהריים שלי.‬
‫טוב. אפשר להוסיף שני "טיילנול"?‬
‫- כמובן. - בסדר.‬
‫הכדורים עם ההשפעה החזקה?‬
‫עם ההשפעה החזקה.‬
‫- החבר'ה הרציניים. - תודה.‬
‫- תודה רבה, מותק. - בשמחה.‬
‫אצטרך למצוא מים באיזה מקום.‬
‫אלה...‬
‫אלה גרביים נוחים וחמימים.‬
‫הם נוחים וחמימים.‬
‫זהו זה.‬
‫זה עניין שנמשך 17 שנים.‬
‫זה...‬
‫הייתי...‬
‫לפני 17 שנה התחלתי‬
‫לחוות עוויתות בקול.‬
‫כך זה התחיל.‬
‫- בבקשה. - תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫בוקר אחד קמתי ואכלתי ארוחת בוקר ו...‬
‫אחרי הארוחה,‬
‫טון הדיבור שלי נהיה גבוה.‬
‫ו...‬
‫זה קצת הבהיל אותי.‬
‫כי לרוב כשזמר עייף‬
‫מכיוון שהוא הופיע בערב שלפני, טון הדיבור שלו ירד...‬
‫כחצי טון או טון אחד.‬
‫הוא ירד מעט.‬
‫אז מחממים את הקול כך שניתן יהיה למתוח אותו‬
‫כמו פלסטלינה וכולי.‬
‫כך מתקבל קול עם יותר בס, שזה טוב ממש,‬
‫כי אם לא מגיעים לצלילים הנמוכים, לא מגיעים לגבוהים.‬
‫אם נדמה כל צליל שאני שרה לחוט גמיש...‬
‫למטה,‬
‫בפעם הבאה שאנסה, זה יישמע...‬
‫ובפעם השלישית...‬
‫הקול יישבר.‬
‫אני לא יכולה לשיר צלילים נמוכים. זה עובד כמו שריר.‬
‫בפעם השנייה הוא פה, ובפעם השלישית פה,‬
‫ואז הוא כבר לא פעיל.‬
‫אותו דבר עם הצלילים הגבוהים. הצליל הגבוה הראשון, השני, השלישי.‬
‫אז לא יכולתי לעמוד בבדיקת סאונד ובחימום ארוכים מדי.‬
‫אבל אם החימום לא ארוך, לא ארוך מספיק, אפשר להיפצע,‬
‫אז פחדתי.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫והיום, האבחנה, תא"נ,‬
‫שהיא תסמונת האדם הנוקשה,‬
‫היא בתוך השריר, בתוך הגידים, בתוך העצבים.‬
‫הרופאים לא רואים כלום, כי אי אפשר לראות את זה.‬
‫כמה אנשים יש בשקית הזו?‬
‫בין 1,000 ל-15,000 תורמי פלזמה שונים‬
‫כדי להשיג כל כך הרבה אימונוגלובולין, כל כך הרבה נוגדנים.‬
‫בשנה שעברה הגעתי למצב שבו לא יכולתי ללכת יותר.‬
‫הייתי חייבת... איבדתי את שיווי המשקל פעמים רבות.‬
‫היה לי קשה ללכת.‬
‫חוויתי הרבה כאב.‬
‫ואני עדיין לא יכולה לשיר.‬
‫מוזיקה...‬
‫אני מתגעגעת אליה מאוד.‬
‫אבל גם...‬
‫לאנשים.‬
‫אני מתגעגעת אליהם.‬
‫היא מעניקה לי כמויות גדולות של אנרגייה,‬
‫וזו המתנה של עסקי השעשועים. הבמה.‬
‫בעיניי היא סם אמיתי.‬
‫אני חושבת...‬
‫לדעתי כשאתה מרגיש שיש לך נשמה של אמן...‬
‫פעם אמן, תמיד אמן.‬
‫אי אפשר לחיות בלעדיה.‬
‫תסתכלי עליי, בר.‬
‫הכול בסדר?‬
‫נהדר. מצבי נהדר.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫היא אוהבת למצמץ. היא אמרה, "גם אני אוהבת אותך".‬
‫לא קשה להופיע.‬
‫קשה לבטל הופעה.‬
‫אם מישהו רואה אותי מבלה לזמן קצר עם המשפחה שלי,‬
‫והייתי אמורה להופיע, והיה לו כרטיס להופעה ההיא...‬
‫יש לו זכות לבוא אליי ולומר, "היי..."‬
‫אני לא יכולה לעשות מה שבא לי.‬
‫ואני לא יכולה לצאת. אני תקועה.‬
‫הלחישות בבוקר‬
‫של אהובים ששוכבים צמודים במיטתם‬
‫חולפות כעת כמו רעם‬
‫כשאני מביטה בעיניך‬
‫אני נאחזת בגופך‬
‫ומרגישה כל תנועה שלך‬
‫קולך חמים ורך‬
‫זו אהבה שאיני יכולה לנטוש‬
‫כי אני הגברת שלך‬
‫ואתה הגבר שלי‬
‫בכל פעם שתושיט אליי את ידך‬
‫אעשה כל שביכולתי‬
‫אנחנו צועדים לקראת משהו‬
‫למקום שבו מעולם לא הייתי‬
‫לפעמים אני מבועתת‬
‫אבל אני מוכנה ללמוד‬
‫את כוחה של האהבה‬
‫הצליל של פעימות ליבך...‬
‫לפני שהתסמונת התחילה להקשות עליי,‬
‫הקול שלי...‬
‫ניהל את חיי.‬
‫הוא היה... הלכתי בעקבותיו.‬
‫"אתה תוביל. אני אלך בעקבותיך."‬
‫וקיבלתי את זה בהשלמה, כי נהניתי מאוד.‬
‫כשהקול שלך מסב לך אושר...‬
‫את במיטבך.‬
‫"אתה יכול להנהיג."‬
‫אין לי אגו כזה גדול.‬
‫"אם אתה רוצה את התפקיד הזה, קח אותו."‬
‫לא אכפת לי. אני נהנית.‬
‫אנחנו צועדים לקראת משהו‬
‫למקום שבו מעולם לא הייתי‬
‫לפעמים אני מבועתת‬
‫אבל אני מוכנה ללמוד‬
‫את כוחה של האהבה‬
‫כשאני מנסה לנשום,‬
‫הריאות שלי מתפקדות היטב.‬
‫הדבר הנוקשה הוא מה שנמצא מלפני הריאות שלי,‬
‫בגלל תסמונת האדם הנוקשה, זה כאילו...‬
‫זה כאילו אני מכירה אותך‬
‫זה מה שקורה.‬
‫כאילו אני יודעת מה אני רוצה לעשות‬
‫אני יודעת שאתה יכול להראות לי, כן‬
‫וזה מה שקורה, וקשה לי מאוד‬
‫לשמוע את זה...‬
‫ולהראות לך את זה.‬
‫אני לא רוצה שאנשים ישמעו את זה.‬
‫אנחנו נישאר‬
‫כך לעולם‬
‫מקומך בליבי בטוח‬
‫וליבי ימשיך הלאה והלאה‬
‫אני חושבת שהייתי טובה מאוד.‬
‫אני חושבת שהשגתי דברים מדהימים.‬
‫אבל היו רגעים שבהם...‬
‫הייתי צריכה ללכת לאולפן, וידעתי שהם רוצים את סלין דיון.‬
‫מי זו סלין דיון?‬
‫סלין דיון היא זו ששרה...‬
‫להיות לבד יותר...‬
‫הגעתי לצליל הגבוה ביותר אי פעם, שיהיה, ו...‬
‫היא הכי טובה.‬
‫- תודה, אדוני. - אין בעד מה.‬
‫אני מרגישה כמו ליברצ'ה.‬
‫יוצאים לדרך.‬
‫משמאלכם, ומימינכם.‬
‫זה מחסן.‬
‫אפשר לחוות בו הצפה רגשית.‬
‫אבל כשאני הולכת לשם, אני רואה את חיי,‬
‫ואני אוהבת כל חלק מהם.‬
‫זו שמלת הטוטו הייחודית שלי.‬
‫תתקרב.‬
‫זו נעל ישנה מאוד של "דיור", אם אני לא טועה.‬
‫פשוט אוציא את זה.‬
‫כן, זה "דיור".‬
‫הבחורה שולטת בחומר שלה.‬
‫כשבחורה אוהבת נעליים,‬
‫היא תמיד גורמת להן להתאים.‬
‫נעלתי נעליים, ידידי, שזו הייתה צורת אצבעות הרגליים שלי בתוכן,‬
‫כי לא הייתה להם המידה שלי.‬
‫בכל פעם שהלכתי לחנות ואהבתי את הנעליים,‬
‫הם אמרו, "מה המידה שלך, גברתי?"‬
‫אמרתי, "לא, אתם לא מבינים, אילו מידות יש לכם?‬
‫"אגרום לזה להסתדר. אגרום להן להתאים. אני אוליך את הנעל.‬
‫"אני מוליכה את הנעל, לא ההפך."‬
‫נעלתי נעליים עם כפות רגליים מקופלות ככה,‬
‫ולפעמים ככה, כדי שתהיה לי אחיזה בהן.‬
‫תנו לי כל מה שיש לכם בין מידה 36 ל-40.‬
‫אני אוהבת אותן. יוצאים לדרך.‬
‫פרסי המוזיקה של בילבורד 2017‬
‫לבשתי שמלה לאירוע,‬
‫ואז מה?‬
‫פריט כזה או פריט כזה או שמלה כזאת,‬
‫קשה ללבוש אותם שוב כי ההשפעה שלהם הייתה כל כך גדולה.‬
‫פעם, פעם, פעם,‬
‫לנשים היו כובע אחד,‬
‫זוג כפפות אחד, שתי שמלות,‬
‫זוג נעליים שחורות ו...‬
‫זה היה מראה קלאסי,‬
‫חסר מאמץ ושיקי מאוד.‬
‫אני יכולה להרשות לעצמי לנסוע ברכבת צ'אטאנוגה‬
‫יש לי כל מה שאני צריכה ואפילו קצת יותר מדי מטבעות‬
‫כדי שאלבש את המכנסיים האלה,‬
‫ועליי גם ללבוש חולצה,‬
‫ורצינו שלחולצה יהיו צווארון ושרוולים לבנים.‬
‫אנחנו... תפרו אותה כך שתהיה בדיוק במידותיי.‬
‫אוציא הכול.‬
‫אז מן הסתם, יש צווארון פה.‬
‫היא חסרת שרוולים, כך שיש יותר מקום בשרוולים של הז'קט,‬
‫כדי שלא אתאמץ ואומר,‬
‫"אני מזיעה מדי. זה לא מתאים."‬
‫זה פחות חם. אז יש לי צווארון,‬
‫יש לי הז'קט,‬
‫אבל איפה השרוול?‬
‫אז כל השרוולים פה.‬
‫ואם כבר אני מראה לך את זה...‬
‫רואים פה את כפתורי ה"תיק-תק".‬
‫שני כפתורי "תיק-תק".‬
‫רק כדי שהחלק הלבן יבלוט‬
‫כי זה נראה אלגנטי ונקי וחד.‬
‫אבל פה אין בד עודף שמונע ממני לזוז‬
‫או שבולט החוצה כשאני מרימה את היד, ואז אי אפשר...‬
‫אבל הרבה אנשים היו צריכים לחשוב על זה‬
‫ולהשקיע זמן ומאמץ ולגרום לכל זה לעבוד.‬
‫יש כפתורי "תיק-תק",‬
‫יש רוכסן גדול במקום...‬
‫ויש חיפוי בד ויש סקוץ', אבל הכול חבוי.‬
‫הכול חבוי.‬
‫וזה הקסם של עסקי השעשועים, אבל, אם יורשה לי לומר...‬
‫אני חושבת שזה היה... אני חושבת שיצרנו קסם משל עצמנו.‬
‫הלהקה שלי, זמרות הליווי שלי, אני רוצה שהם ירגישו טוב וייראו טוב.‬
‫אתה אוהב את עצמך.‬
‫כשאתה אוהב את עצמך, אתה הולך זקוף יותר, אתה מופיע טוב יותר.‬
‫אתה מחזיק את כלי הנגינה שלך בגאווה.‬
‫על הגיטרה,‬
‫הרשו לי להציג בפניכם את אנדרה קוטו.‬
‫גדלנו יחד, יצרנו, צעדנו,‬
‫תיקנו וחלמנו ו...‬
‫נסענו יחד‬
‫וגדלנו יחד והתחברנו זה לזה.‬
‫כי בסופו של דבר, כל שרצינו‬
‫הוא להיות הגרסה הכי טובה של עצמנו.‬
‫כי אהבנו מוזיקה,‬
‫כיבדנו זה את זה, נהפכנו למשפחה,‬
‫ואני נהפכתי...‬
‫למי שאני בזכות כל האנשים האלה.‬
‫אם אתה רוצה ללכת מהר, לך לבד.‬
‫ואם אתה רוצה להגיע רחוק, לך עם אחרים.‬
‫אלוהים.‬
‫כשהייתי... זה הפוך, אבל זה ציור של רנה-צ'רלס.‬
‫הוא צייר בחדר ההלבשה שלי ושמרתי,‬
‫ואני עדיין שומרת, את המזכרות הנהדרות האלה.‬
‫...תשכח מזה.‬
‫אקח את זה לחדר.‬
‫- אנחנו נלך... - קפוא בחוץ.‬
‫די קר.‬
‫יש לך לא מעט אפשרויות.‬
‫לא מעט אפשרויות, אבל אין לי זוג אחד עם עקב נמוך.‬
‫אני מוסיפה את זה לרשימת הקניות.‬
‫אולי הזוג הזה.‬
‫- איזה? - תראי לנו.‬
‫- תראי לי. - אולי לא הערב.‬
‫לעזאזל, אף נעל לא מתאימה.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫הכול במכונית.‬
‫הכול במכונית, אבל...‬
‫אי אפשר לנעול כפכפים בביה"ח.‬
‫- יהיו צלמי פפראצי. - את צריכה נעליים סגורות.‬
‫אלך לבדוק ב...‬
‫אביא גם את זה.‬
‫אני אורזת כאילו...‬
‫אני אורזת דברים מפוארים, כאילו אני נוסעת לסוף השבוע.‬
‫דיון יולדת‬
‫נכון שזה נחמד?‬
‫הנה.‬
‫חלמתי על זה במשך זמן רב, ואז הרגשתי כאילו פגשתי את החיים לראשונה.‬
‫כי הייתי בעסקי השעשועים במשך 20 שנה והשקעתי בהם את כל כולי.‬
‫נתתי את חיי, אבל לא ממש חייתי אותם.‬
‫אני אוהבת אותך, אהובי. אני אוהבת אותך.‬
‫היא בכלל לא יודעת לשחק בייסבול.‬
‫היא לא יודעת לשחק בייסבול?‬
‫תראי, היא לא תתפוס את הכדור.‬
‫כשילדיי עדיין היו תינוקות קטנים...‬
‫נאחזתי מאוד ברגעים האלה.‬
‫צעצועיהם הראשונים, הסינר הראשון של ר"צ, הענתיקה הזאת לילדים.‬
‫הצעצועים והמזכרות.‬
‫סיזרס פאלאס, אדי ונלסון עם אורח מיוחד, ר"צ‬
‫אני זוכרת ומכירה כל חפץ.‬
‫תאומים קטן מדי‬
‫ו... אני מוקירה אותם.‬
‫הם היו חשובים, הם עדיין חשובים,‬
‫והם יוסיפו לחיות.‬
‫בטח אהבתי אחת מהן, כי יש ארבע.‬
‫עכשיו מתחיל להיות לי קשה ללכת.‬
‫ג'ימי פאלון גלגל החיקויים המוזיקליים‬
‫- אלחץ על זה בשבילך. - עכשיו אתה לוחץ בשבילי?‬
‫- כן. - תודה.‬
‫מחולל החיקויים המוזיקליים‬
‫מה?‬
‫- "סיה..." - תודה רבה.‬
‫את יכולה לחקות את סיה?‬
‫כן. "הס, ילדי הקטן".‬
‫- המילים הן, "אקנה לך טבעת יהלום..." - בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫לא יודעת למה אני צריכה לעמוד כדי לשיר.‬
‫את יכולה לעמוד.‬
‫רוצה פאה? הלוואי שהייתה לי פאה.‬
‫יש לך אהיל?‬
‫- יש בובת פרווה. - אני צריכה אותה.‬
‫הס, ילדי הקטן, אל תגיד מילה‬
‫אימא תקנה לך ציפור שיר‬
‫ואם ציפור השיר לא תשיר‬
‫אקנה לך טבעת יהלום‬
‫טבעת יהלום‬
‫אני...‬
‫כאילו אין מחר‬
‫כאילו אין מחר...‬
‫סיה! אלוהים, סיה! סיה!‬
‫סיה, אני פה! סיה! אני פה, סיה!‬
‫- סיה, אני פה. היי! - היי. סליחה.‬
‫- נפלא. זה החלום. - תודה. שוב תודה.‬
‫בבקשה, מותק.‬
‫בתיאבון.‬
‫ילדה טובה.‬
‫ברינגטון הוא המשרת שלנו והוא נדבק בקורונה לפני כמה ימים,‬
‫ופשוט נשלח לו סרטון...‬
‫אדי אנג'ליל נלסון אנג'ליל‬
‫ונאמר לו שאין לו סיבה לדאגה.‬
‫- כל השיער על... - קשה מאוד לצייר על זה.‬
‫- זה די גרוע. - ממש, כי זה כמו...‬
‫- כן, זה ממש קשה. - מה את מציירת?‬
‫לב?‬
‫לב עם פרצוף מחייך.‬
‫כף רגל אחת כל אחד, זה ממש מגניב.‬
‫זה מוצא חן בעיניי. בסדר.‬
‫תוודאו שרואים את הכפכפים, בסדר?‬
‫אז... תפסיק לקלף.‬
‫- אני אתן לך לשאוב אבק. - סליחה.‬
‫- אל תצטער. פשוט אל תעשה את זה. - קילפתי קצת.‬
‫זוכרים את השיר?‬
‫"אל תדאג כלל,‬
‫"כי כל דבר קטן יסתדר."‬
‫בסדר?‬
‫תתחיל לצלם ותחזור לאותה תנוחה.‬
‫מוכנים?‬
‫קדימה.‬
‫אל תדאג כלל‬
‫כי כל דבר קטן יסתדר‬
‫קאסי, מר ברינגטון,‬
‫- אנחנו אוהבים אותך מאוד. - אוהבים אותך.‬
‫אנחנו לא רוצים שתדאג כלל, בסדר?‬
‫תודה. חבל לנו שאתה צריך לנוח, אבל תעבור...‬
‫כלומר, לא חבל לנו שאתה צריך לנוח‬
‫כי אנחנו שמחים שאתה נח,‬
‫אבל קח את הזמן. כך הוא עובר מהר יותר.‬
‫אוהבים אותך ומתגעגעים אליך.‬
‫- ביי, חבר'ה! - ביי.‬
‫ביי!‬
‫נשיקה! בום! נשיקה, נשיקה, שאקה-לאקה, בום, בום!‬
‫שאקה-לאקה... קדימה, אדי. כן!‬
‫חלק מהגברים, חלק מהגברים אוהבים לפגוע ואז לברוח, כן‬
‫חלק מהגברים אוהבים לפגוע ואז לברוח‬
‫חלק מהגברים, חלק מהגברים אוהבים לפגוע ואז לברוח, כן‬
‫חלק מהגברים אוהבים לפגוע ואז לברוח‬
‫לנקום, לנקום, זה עוד יחזור לנקום בך‬
‫תהיה ישיר איתה היא יכולה להתמודד עם האמת‬
‫אל תרמה אותה זה רק יותיר אותה מבולבלת‬
‫כולם היו מעדיפים להיות לבד מאשר להיות מנוצלים‬
‫אל תשב ותחשוב שתפגע ברגשותיה‬
‫היא רק רוצה לדעת מה קורה באמת‬
‫בפעם הבאה שים לב את הלב של מי אתה שובר‬
‫כן‬
‫אתה תקבל מה שמגיע לך‬
‫על כל הדברים המרושעים שעשית לגברת שלך‬
‫תתייחס אליה כמו אל גברת‬
‫אתה תגרום לבחורה טובה להשתגע אם לא תתייחס אליה כמו אל גברת‬
‫לנקום, לנקום, זה עוד יחזור לנקום בך‬
‫לנקום, לנקום‬
‫תתייחס אליה כמו אל גברת...‬
‫מה קורה, בנים?‬
‫ברינגטון ענה.‬
‫באמת?‬
‫הוא אמר, "תודה רבה. אני מתגעגע אליכם. אוהב את כולכם".‬
‫אתה פקחת את עיניי הובלת את פעולותיי‬
‫תגיד לי מה אתה רוצה לעולם אוהב אותך‬
‫אני כל כך אוהבת‬
‫אותך‬
‫את, סלין, מגיעה ממשפחה ענקית.‬
‫לא, יש לי רק 13 אחים ואחיות.‬
‫- לפקוח עיניים. - כן.‬
‫- פוקחים אותן. - בסדר.‬
‫דניס, קלמנט, קלודט, ליאט, מישל,‬
‫לואיז, ז'אק, דניאל, לינדה, ז'יסלן, פול, פאולין...‬
‫אמרתי מנו? מנו וסלין, 14.‬
‫גדלנו בעיירה קטנה ששמה שרלמיין‬
‫שנמצאת במחוז קוויבק.‬
‫היא קרה ומושלגת,‬
‫אבל יש בה אווירה נהדרת, הרבה מוזיקה, הרבה מתנות,‬
‫הרבה אהבה והרבה אושר.‬
‫בואו, נשיר כמשפחה‬
‫אימי הייתה אדם חזק מאוד.‬
‫היא הייתה מוזיקאית.‬
‫אימי פגשה את אבי דרך המוזיקה.‬
‫ההורים שלי זנחו את החלומות שלהם עבורנו.‬
‫אבא שלי עבד, אימא שלי גרמה לכול לקרות.‬
‫אבל לפעמים לא נותר אוכל במקרר.‬
‫היא מעולם לא אמרה לנו, "אין מה לאכול הערב".‬
‫היא התחילה להכין בצק.‬
‫והיו גזרים.‬
‫היא לא אמרה דבר.‬
‫היא שמה סלקים ומעט קטשופ תוצרת בית על השולחן,‬
‫וכל הממרחים‬
‫וכל מה שהיא יכלה לשים על השולחן,‬
‫וכמה פשטידות חמות ונפלאות.‬
‫והיא אמרה שהיא התפללה לפני כן.‬
‫היא התפללה שהיא לא תשמע, "אימא, מה זה?"‬
‫מישהו לקח את הביס הראשון‬
‫ואמר, "אימא, מה זה? זה ממש טעים".‬
‫היא הכינה פשטידות גזר.‬
‫את הנשמה החזקה מכולן‬
‫אימא היא גיבורת העל.‬
‫את האור שלי באפלה‬
‫את המקום שלו אני קוראת בית‬
‫הרגשנו רק אהבה, חיבה, תשומת לב, מוזיקה.‬
‫כל אלה קיימים בתוכי.‬
‫הם הבסיס הגדול ביותר שלי.‬
‫אני לא זוכרת ששרתי לעצמי הרבה.‬
‫אני זוכרת שכשהייתי בת חמש שרתי על שולחן המטבח‬
‫ושרתי לקהל שלי, שהיה המשפחה שלי.‬
‫זה... זה היה מדהים.‬
‫הייתה המנורה‬
‫שיכלה להגיע לשמיים ולכוכבים...‬
‫מעל שולחן האוכל במטבח,‬
‫והעמדתי פנים שאני על הבמה,‬
‫והופעתי בקומבניזון שלי...‬
‫מה שזה לא היה, אני בכלל לא יודעת מה לבשתי.‬
‫ואז אחי התחתן ו...‬
‫הייתי בת חמש ושרתי כמה שירים,‬
‫ואימי סיפרה לי‬
‫שאם נגן הגיטרה ניגן את התו הלא נכון,‬
‫הייתי מסתכלת עליו.‬
‫לא ידעתי איך פשוט לזרום.‬
‫ואימי אמרה, "כשמישהו טועה,‬
‫"אל תעשי את זה. תתנהגי כאילו לא קרה דבר..."‬
‫אי אפשר להוסיף ללכת בדרך, תמשיך...‬
‫זמנים כאלה יחיו לעד.‬
‫עבורי ועבור המשפחה שלי.‬
‫אני לא המצאתי את האדם שאני היום.‬
‫אני לא יצרתי את עצמי.‬
‫אני מי שאני.‬
‫ההופעה היא מה שחשוב.‬
‫לא השיר.‬
‫ההופעה גדולה בהרבה מהשיר.‬
‫לדעתי שם התחלתי את דרכי.‬
‫האם זו הייתה ההתחלה, או שעבורי זו הייתה הברכה של "את מסוגלת"?‬
‫אני רק שואלת‬
‫האם יופי יכול להיוולד מתוך האפר?‬
‫סלין!‬
‫זה היה מדהים!‬
‫זו הייתה ההופעה הכי יפה שראיתי בחיי.‬
‫תודה רבה. תודה.‬
‫לא, תודה לך.‬
‫עלינו להתחיל מההתחלה.‬
‫בסדר. למה?‬
‫זה טוב מדי.‬
‫כן, אנחנו ב"דדפול 2", לא ב"טיטניק", בסדר?‬
‫את ברמה 11.‬
‫אנחנו צריכים להוריד אותך לרמה חמש, חמש וחצי גג. תרסני את עצמך.‬
‫תקשיב, הדבר הזה מגיע רק ל-11, אז תתחפף, ספיידרמן!‬
‫בסדר.‬
‫הבקבוק הוורוד... נכנס למכל הכחול או לקופסה הלבנה.‬
‫היי!‬
‫את כזאת ילדה טובה.‬
‫זה טוב, נכון?‬
‫אני אומרת לך, לפעמים אפילו הילדים שלי לא היו טובים כל כך.‬
‫עוד פעם אחת. זהו זה, רק... זה ממש חשוב כדי שתרגישי טוב יותר.‬
‫בדיוק, תינוקת.‬
‫זהו זה. ואימא תסדר את הבלגן כשהיא תחזור. אני צריכה ללכת.‬
‫עליי ללכת לפגוש את בני. שתי דקות. לא פגשתי אותו.‬
‫בסדר. רק רציתי לפגוש אותך לפני שאלך, בסדר?‬
‫אני צריכה ללכת היום כדי...‬
‫זוכר את הסרט ששיחקתי בו?‬
‫עליי לצלם את הגרסה הצרפתית של הסרט שעשיתי באנגלית,‬
‫אז זו תהיה הפעם הראשונה שלי.‬
‫ויש לי דייסת שיבולת שועל. אלוהים.‬
‫החולצה הזו מחמיאה לך.‬
‫את אוהבת אותה?‬
‫אתה נראה מגניב.‬
‫תודה.‬
‫טוב, עליי ללכת.‬
‫היי, צ'יף, מה קורה?‬
‫היי, בוס. מה שלומך? טוב לראות אותך.‬
‫טוב לראות גם אותך.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫תזדקף.‬
‫למען האל, תתאמץ קצת. אתה עם סלין דיון.‬
‫- הלו? - מירה ריי?‬
‫היי. מדברת סלין דיון.‬
‫בטח. ואני מריה קארי.‬
‫אל תוותרי על השיחה הזו‬
‫האהבה מגיעה לאלה שמאמינים בה‬
‫וזו באמת אני‬
‫ממש כך.‬
‫אל תוותרי על השיחה הזו‬
‫האהבה מגיעה לאלה שמאמינים בה‬
‫וכן. וכן. בסדר. וכן. מושלם.‬
‫אל תוותרי על השיחה הזו‬
‫האהבה מגיעה לאלה שמאמינים בה‬
‫זו באמת אני‬
‫אני נשבעת שזה נכון.‬
‫מהר יותר. "אני נשבעת שזה נכון." יש משהו מעט...‬
‫- אני נשבעת שזה נכון. - כן.‬
‫אל תוותרי על השיחה הזו‬
‫האהבה מגיעה לאלה שמאמינים בה‬
‫זו באמת אני‬
‫- אני נשבעת שזה נכון. - מדהים. זה היה מדהים.‬
‫- זה היה מדהים. - אם זה היה מדהים, בואי נתקדם.‬
‫סלין, תגידי לי אם את מרוצה.‬
‫- בסדר? - בסדר...‬
‫- אם את אוהבת מה שאת שומעת. - כן.‬
‫אז עוברים לחלק הבא.‬
‫גברת דיון? עבר מעל עשור מאז שהופעת ברחבי ארצות הברית.‬
‫אני סקרנית, למה עכשיו?‬
‫במשך חמש שנים היה לי קשה‬
‫לגדל את ילדיי אחרי שאביהם מת,‬
‫אהבת חיי, בעלי רנה.‬
‫בסדר, בואו ננסה.‬
‫חמש השנים האחרונות היו קשות.‬
‫טיפלתי בילדיי לאחר שאביהם מת,‬
‫אהבת חיי הגדולה, בעלי רנה.‬
‫להתראות מחר.‬
‫כשהייתי צעירה‬
‫מעולם לא הייתי צריכה אף אחד‬
‫והסקס היה רק לכיף‬
‫הימים האלה חלפו‬
‫לבד לגמרי‬
‫לא רוצה להיות‬
‫לבד לגמרי‬
‫יותר‬
‫לבד לגמרי‬
‫בר?‬
‫בעלי נתן לי אותה במתנה.‬
‫היא הייתה שייכת למריה קאלאס.‬
‫מריה קאלאס התערוכה‬
‫היא ללא ספק אחת מזמרות האופרה המדהימות בעולם.‬
‫אני מקווה שהיא תעניק לי...‬
‫מעט כוח.‬
‫אני חושבת שהיא תעניק.‬
‫המוזיקה נמצאת‬
‫בתוכי!‬
‫אני צריכה את הכלי שלי.‬
‫והכלי שלי...‬
‫לא עבד,‬
‫אז הגדלנו את המינון של התרופה.‬
‫אם אאבד אותך, האם אבכה?‬
‫הו, כמה אני אוהבת אותך, מותק...‬
‫התרופה משפיעה לזמן מוגבל.‬
‫כשהאדרנלין נכנס לפעולה, כששומעים את הקהל,‬
‫"סלין! סלין! סלין!"‬
‫עשרים דקות לאחר מכן, ההשפעה פגה.‬
‫לצאת מחדר ההלבשה שלי אל מאחורי הקלעים, לאחל לכולם הצלחה,‬
‫הקהל אחוז טירוף.‬
‫האדרנלין שלי, פעימות הלב שלי, הלחץ שלי.‬
‫חשבתי, "החלום שלי שוב עומד להתגשם הערב.‬
‫"אני כל כך אוהבת את זה."‬
‫אבל אז הרגשתי עווית וטון הדיבור שלי נהיה גבוה יותר.‬
‫התרופה הפסיקה להשפיע. ההשפעה עברה.‬
‫סלין דיון!‬
‫לקחתי בין 80 ל-90 מיליגרם של ואליום ביום.‬
‫זו רק תרופה אחת.‬
‫אני לא רוצה להישמע דרמטית, אבל יכולתי למות.‬
‫תראי, סלין.‬
‫זה יפה כל כך. מרשים כל כך.‬
‫זה עצום!‬
‫ברונו קוקאטרי מציג בשיתוף ז'אק מרוואני‬
‫פיליפ לאביל - דייטו לס בלאקוויטס - סלין דיון‬
‫נטלתי את התרופות האלה כי הייתי צריכה להיות מסוגלת ללכת.‬
‫הייתי צריכה להיות מסוגלת לבלוע.‬
‫הייתי צריכה ליטול תרופות כדי לתפקד.‬
‫עוד גלולה אחת, עוד שתי גלולות, עוד חמש גלולות.‬
‫יותר מדי גלולות.‬
‫ההופעה חייבת להימשך.‬
‫כשהייתי צריכה לבטל הופעות...‬
‫היינו צריכים להסביר לקהל מדוע, להסביר לאנשים, ו...‬
‫לשקר.‬
‫אני לא יכולה לשקר יותר.‬
‫מזיהום בסינוסים לזיהום באוזן ל...‬
‫כל דבר.‬
‫לפעמים הייתי מפנה את המיקרופון לאנשים בקהל‬
‫ומכריחה אותם לשיר את השיר.‬
‫היו רגעים שבהם רימיתי‬
‫וטפחתי על המיקרופון כאילו זו הייתה אשמתו.‬
‫עשיתי מה שאימי אמרה לי.‬
‫לא הנדתי עפעף.‬
‫והיו גם פעמים שבהם היינו מוכרחים להפסיק את ההופעה.‬
‫שינוי בגדים מהיר.‬
‫ומעולם לא חזרתי.‬
‫השקר כבד מדי עכשיו.‬
‫אני רוצה להתקרב מעט.‬
‫אני רוצה פריים רחב יותר, ואז ננקה אותו. את עדיין מחוץ לפריים.‬
‫אני רוצה לעבור על הכול ולבדוק את כל הזוויות.‬
‫אם היא מוכנה, אני מוכן.‬
‫- אני מוכנה. - בסדר.‬
‫תתחילי בזמנך החופשי.‬
‫שלום לכולם.‬
‫אני מצטערת שלקח לי כל כך הרבה זמן לפנות אליכם.‬
‫אני מתגעגעת מאוד אל כולכם,‬
‫ואני רוצה כבר לחזור אל הבמה ולדבר איתכם פנים אל פנים.‬
‫כפי שאתם יודעים, מאז ומתמיד לא הסתרתי דבר.‬
‫ולא הייתי מוכנה לומר כלום לפני כן...‬
‫אבל עכשיו אני מוכנה.‬
‫לאחרונה,‬
‫אבחנו אצלי הפרעה נוירולוגית נדירה מאוד‬
‫ששמה "תסמונת האדם הנוקשה",‬
‫שמשפיעה על כאחד מתוך מיליון אנשים.‬
‫אני עובדת קשה בכל יום עם מאמן הכושר השיקומי שלי‬
‫כדי לבנות מחדש את הכוח שלי ואת המסוגלות שלי להופיע שוב.‬
‫אבל עליי להודות...‬
‫שזה היה מאבק קשה.‬
‫כל עולמי...‬
‫הוא השירה.‬
‫זה מה שעשיתי במשך כל חיי.‬
‫וזה הדבר שאני הכי אוהבת לעשות.‬
‫אני מאוד מתגעגעת לזה.‬
‫להיות על הבמה, להופיע עבורכם.‬
‫בכל הופעה אני נותנת מעצמי את מאת האחוזים,‬
‫אבל המצב הבריאותי שלי לא מאפשר לי לתת לכם את זה כרגע.‬
‫כדי שאופיע בפניכם שוב,‬
‫אין לי ברירה...‬
‫אלא להתרכז בבריאות שלי כרגע,‬
‫ויש בי תקווה שאני בדרך להחלמה.‬
‫תשמרו על עצמכם.‬
‫כל טוב.‬
‫אני אוהבת אתכם מאוד.‬
‫ואני ממש מקווה שנתראה בקרוב.‬
‫תודה.‬
‫יש לנו...‬
‫יש לנו מה שצריך?‬
‫כן.‬
‫חשת בכאב נוסף במקום שעליו עבדתי?‬
‫- באזור הזה? - לא.‬
‫- בסדר גמור, זה החלק הטוב. - יופי.‬
‫יופי. היום נעבוד על כפות הרגליים.‬
‫טוב. רוצה שאמרח אותן במשחה?‬
‫לא, אני אמרח אותן.‬
‫- כן. - לא...‬
‫אל תדאגי. לא עשית פדיקור, אני יודע.‬
‫את בסדר.‬
‫לא היה לי זמן.‬
‫זה בסדר.‬
‫מה את עושה?‬
‫לא, אל תעשי את זה!‬
‫- לא? - לא, כי תכף אעבוד עליהן.‬
‫את משתמשת במשחה ההיא?‬
‫- לא לאחרונה. - אני רואה.‬
‫שקט! תניח לי.‬
‫טריל לובו מאמן כושר שיקומי‬
‫תניח לי תניח לי‬
‫תן לי חתיכה מ...‬
‫תודה.‬
‫בזהירות כשאתה אוחז בעקב.‬
‫סליחה.‬
‫אני רוצה שמצבי יהיה טוב.‬
‫מצבך טוב.‬
‫לא, מצבי לא טוב.‬
‫תחשבי על מצבך לפני חודשיים וחצי.‬
‫תחשבי על מצבך בנובמבר.‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה.‬
‫בדיוק.‬
‫אני רוצה את התנועה הזו.‬
‫בסדר.‬
‫בדיוק. יותר טוב. יופי.‬
‫יותר טוב או יופי?‬
‫- זה טוב יותר. - לא.‬
‫מה אפשר לעשות כדי שזה יהיה...‬
‫תכניסי מעט את כף הרגל הזו.‬
‫לפה.‬
‫טוב. כך שהיא מתחת לירכיים.‬
‫מבחינתי, העבודה הקשה היא לא חלק מהבעיה.‬
‫זורה מחייכת‬
‫כן, כן, כן‬
‫זורה מחייכת‬
‫זורה מחייכת לעצמה‬
‫היא מחייכת משום שהיא כאן‬
‫בזמן בחיי שבו‬
‫שלטתי בדבר שאותו אהבתי לעשות,‬
‫יכולתי להקליט שלושה שירים בכל ערב.‬
‫שכבר לא יודעות איך לחייך...‬
‫היו אומרים לי, "הקול שלך מתחיל להשתנות".‬
‫אמרתי, "בסדר, אז מכיוון שהוא מתחיל להשתנות,‬
‫"אני רוצה לשיר את השיר הזה עכשיו.‬
‫"כי לשיר הזה נדרש...‬
‫"אני צריכה לשמוע את המאבק‬
‫"או את האכזבה."‬
‫אני מפחדת מהקדושים‬
‫הטובים והרעים‬
‫אני מפחדת מהעולם ומחוקיו‬
‫כשהכול מפחיד אותי כשהכול נעלם...‬
‫למרות שאני רוצה לעבוד קשה ולעשות את זה...‬
‫אני צריכה להקשיב ל... לא לגוף שלי, אלא לאנשים שאני סומכת עליהם עם הגוף שלי.‬
‫צריך להאמין באנשים שעובדים איתך,‬
‫ועד כה הכול בסדר.‬
‫ראית את הפרק ב"חברים" עם פיבי?‬
‫היא עושה...‬
‫לא, והיא רוצה... היא שרה בבית הקפה.‬
‫כשהיא שרה בבית הקפה, היא שרה נורא.‬
‫והיא נהיית חולה והיא אוהבת את הקול שלה,‬
‫אז היא רוצה תמיד להיות חולה.‬
‫רק כי היא אוהבת את הצרידות של קולה.‬
‫אפשר לומר לך משהו?‬
‫- אני אוהבת אותה. אנחנו לא מכירות. - טוב.‬
‫וזה ממש מגניב. אתה יודע למה?‬
‫- כי תמיד קינאתי באנשים שמעשנים. - כן.‬
‫- בסדר. - הם שותים והם חוגגים‬
‫והם לא ישנים.‬
‫- הם ממש מגניבים. - כן.‬
‫- הם אנשים מגניבים. - בסדר.‬
‫ואז הם פשוט עושים...‬
‫- הם עושים רוקנרול. - ואז הם עושים...‬
‫והקהל מגיב...‬
‫ואני...‬
‫אני רוצה... אני רוצה להיות כמוהם.‬
‫- לעשות רוקנרול? - וחשבתי,‬
‫- הם הולכים לבר ונהנים. - הם עושים מה שבא להם.‬
‫והם שותים משקה אלכוהולי, ואני שותה מים‬
‫ואני ישנה 12 שעות.‬
‫כשהייתי צעיר יותר‬
‫הרבה יותר צעיר מהיום‬
‫מעולם לא הייתי צריך‬
‫את עזרתו של אף אחד‬
‫תראה את הזיעה על הפנים.‬
‫אני לא כל כך בטוח בעצמי‬
‫עכשיו גיליתי ששיניתי את דעתי...‬
‫כלי הקשה.‬
‫תעזרי לי אם...‬
‫את יכולה, אני מרגיש רע‬
‫כן, אני מרגיש רע‬
‫ואני מעריך את היותך כאן‬
‫הצרידות שיש בגרון, היא כל כך טבעית. יש לו...‬
‫וזו כל כך הרבה אהבה.‬
‫את מוכנה בבקשה לעזור לי?‬
‫רואה? האור הזה, אני רוצה אותו.‬
‫אני רוצה את המתופף... אני רוצה את זה.‬
‫בדרכים כה רבות‬
‫נדמה שהעצמאות שלי נעלמה בערפל...‬
‫הקלידים...‬
‫דייב פלאטל, דניס סאוואג' אמרגנים‬
‫חולצה ללא שרוולים... בנקודה מסוימת...‬
‫לפעמים אני מייחלת להיות הבחור הזה שעושה רוקנרול‬
‫ומנגן בגיטרה.‬
‫מתחילים. בסדר, אדוני.‬
‫סלין, הדבר הראשון הוא...‬
‫לא ידעתי שיהיו שאלות.‬
‫בסדר, מקבץ השאלות הראשון שנצלם‬
‫הוא עבור הסרט התיעודי של ג'ון פרנהאם.‬
‫- כן. - בסדר?‬
‫אנחנו לא חייבים לשאול את השאלה,‬
‫אבל אם זה יעזור לך, נשאל אותה.‬
‫ואת עונה כאילו את מרואיינת‬
‫- על ידי מנחה התוכנית. - כן.‬
‫כי הוא באוסטרליה, מן הסתם.‬
‫מבחינתי, כשאני קוראת את זה, "איך שמעת על ג'ון לראשונה?"‬
‫ואז התשובה שלי פה... כתוב פה,‬
‫"גיליתי לראשונה..."‬
‫קודם כול, הלוואי שהייתי זו שמגלה את ג'ון פרנהאם. זה לא קרה.‬
‫לא גיליתי את ג'ון פרנהאם.‬
‫אבל יודע מה? שמעתי את ג'ון פרנהאם.‬
‫והשתגעתי, כי הרדיו שלנו התקלקל מרוב העוצמה שלו.‬
‫אם תרצי, נוכל לשנות את זה.‬
‫נאמר, "שמעתי את ג'ון לראשונה..."‬
‫- כן. - רוצה שנשנה אותה?‬
‫במקום לפני 25 שנה, אם נוכל לומר לפני שנתיים,‬
‫אני ארגיש עם זה טוב יותר.‬
‫- מי ייתן את הסימן? - רוצה לספור, ג'ון?‬
‫סלין, בזמנך החופשי.‬
‫תודה רבה. בספירה לשלוש.‬
‫שמעתי את ג'ון לראשונה לפני כ-25 שנים כששמעתי את השיר,‬
‫"אתה הקול".‬
‫הוא היה עוצמתי כל כך.‬
‫הקול שלו היה יוצא מן הכלל, מלא ברגש.‬
‫נעבור לברכת יום ההולדת לאימא של פול?‬
‫- זה הדבר הבא ברשימה? - היא בת 100?‬
‫כן.‬
‫- מדהים, נכון? - כן.‬
‫אני רוצה להיות בת 100.‬
‫קחי את הזמן.‬
‫כך הוא עובר מהר יותר?‬
‫טייק ראשון לדורותי.‬
‫שלום, דורותי.‬
‫כאן סלין.‬
‫ואני שמחה להצטרף לפול ולכל המשפחה שלך‬
‫ולאחל לך יום הולדת 100 שמח.‬
‫זו אבן דרך מדהימה.‬
‫אני מאחלת לך בריאות ואושר, דורותי.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫אני לא מכירה אותך, אבל אני אוהבת אותך.‬
‫להתראות.‬
‫זה איחול נהדר.‬
‫- אני יודעת שזה לא עובר במצלמה, אבל... - לא...‬
‫- זה גורם לי לחייך. - כן.‬
‫ואני מוכנה. מתחילים.‬
‫כן. נהדר.‬
‫- תרצה קצת... - כן.‬
‫- בסדר. אם לא, יש לי עוד... - לא, זה...‬
‫- אבל זה די... - כן.‬
‫אתה הקול, תנסה להבין זאת‬
‫תעשה רעש ותבהיר לכולם...‬
‫סוף סוף, סביב שנת 2018,‬
‫הרכבנו את רשימת השירים שלנו לסיבוב ההופעות באסיה ובאוסטרליה,‬
‫וממש רציתי לכלול את "אתה הקול".‬
‫"איפה אפשר לשיר את השיר הזה? מתי אפשר לשיר את השיר הזה?‬
‫"אם אתה רוצה שאופיע באוסטרליה, אתה תשמע אותי שרה את השיר הזה."‬
‫אבל לרגע לא דמיינתי שאשיר את השיר איתו.‬
‫אתה הקול, תנסה להבין את זה!‬
‫גבירותיי ורבותיי, האחד והיחיד, ג'ון פרנהאם שלכם!‬
‫"ג'ון פרנהאם שלכם".‬
‫כשאתה קורא לי‬
‫כשאתה מושיט אליי את ידך‬
‫אני מקבלת כנפיים...‬
‫כשנכנסים לאולפן ומקליטים,‬
‫זה נשמע נהדר.‬
‫אבל כשעולים על הבמה, זה יהיה נהדר אפילו יותר.‬
‫אין טעויות על הבמה כי יש אנושיות,‬
‫חיבור, רגשות.‬
‫ושוכחים מילים,‬
‫ונכנסים לפניקה לרגע,‬
‫ולפתע פתאום, הם מתחילים לשיר.‬
‫אני חושבת שיש לי רעיון נהדר. אני רוצה שכולכם, כל מי שפה הערב,‬
‫אני רוצה שתשירו איתי את השורה האחרונה של השיר הזה.‬
‫בסדר? מאסטרו.‬
‫אני כל מה שאני‬
‫אנחנו ממש טובים!‬
‫מוסרת לך את אהבתי. להתראות.‬
‫את מתה.‬
‫נלסון, רואה שאימא מחזיקה את היד מאחור?‬
‫- לא. - ככה עושים את זה.‬
‫זהו זה, זה הכול.‬
‫הרגליים שלי כבר שורפות.‬
‫קדימה, קדימה, קדימה!‬
‫כן, אדוני!‬
‫אדי!‬
‫- קדימה, אדי! אתה צריך... - אני מאוכזב.‬
‫תיזהר ממר ברינגטון, אדי!‬
‫- מר ברינגטון, תיזהר מאדי. - כן, גברתי.‬
‫מה אומרים, נלסון?‬
‫אדי, מה אתה רוצה לשתות?‬
‫אתה פה‬
‫סיזרס פאלאס‬
‫איני פוחדת מדבר‬
‫ואני יודעת שליבי ימשיך הלאה‬
‫קארפול קריוקי ב"לייט, לייט שואו" עם ג'יימס קורדן - 2018‬
‫אנחנו נישאר‬
‫כך לעולם‬
‫מקומך בטוח בליבי‬
‫וליבי ימשיך‬
‫הלאה והלאה‬
‫גבירותיי ורבותיי, סלין דיון!‬
‫לא שרתי כבר שנתיים.‬
‫אני לא בטוחה אם אוכל לשיר.‬
‫אבל אני לא יכולה לחיות עם הספק.‬
‫יפה.‬
‫זה קשה מאוד מבחינה רגשית.‬
‫במשך הדקות הקרובות אני אמצא את הכוח,‬
‫ואם הקול יישבר וזה לא יעבוד, לא אוכל לעשות דבר.‬
‫ואם זה יעבוד, אהיה...‬
‫הכי מאושרת שיש. אהיה...‬
‫כולם יהיו שמחים, אבל זה...‬
‫אם יורשה לי לומר, אני אישמע אנוכית, אבל זה קשור אך ורק אליי.‬
‫אני אהיה ברקיע השביעי.‬
‫כי זה יהיה צעד קדימה.‬
‫זה יוכיח שאני... לוקחת צעד קדימה.‬
‫הים גואה‬
‫בסדר.‬
‫הים גואה, את בוכה‬
‫נדמה שאף לילה לא ייגמר לעולם‬
‫אבל אלה החיים‬
‫הפרידה האחרונה, נטושה ומוזנחת‬
‫את נותרת מרוקנת‬
‫בסדר, עוד פעם, בבקשה.‬
‫אפשר להגביר אותם מעט, בבקשה?‬
‫הגברתי מעט גם את הקול שלך.‬
‫סליחה. ייקח לו זמן להתכוונן ואז...‬
‫- אין בעיה. - סליחה.‬
‫הים גואה, את בוכה‬
‫נדמה שאף לילה לא ייגמר לעולם‬
‫אבל אלה החיים‬
‫הפרידה האחרונה, נטושה ומוזנחת‬
‫את נותרת מרוקנת‬
‫את עשויה לחשוב שעולמך חרב אבל זה לא נכון‬
‫את עשויה לחשוב שעלייך לוותר אבל זה לא נכון‬
‫כי את לא צריכה להזיז הרים‬
‫פשוט תמשיכי לנוע‬
‫בסדר, תסיר את זה.‬
‫אני אצטרך להחליף ל"קול ראש", כי אני חושבת שזה לא יעבוד.‬
‫- את עושה עבודה נהדרת, סלין. - כן.‬
‫לא שמענו את זה במשך שנתיים.‬
‫זה נשמע לנו כמו מוזיקה.‬
‫בכל רחבי העולם שילמו הרבה כסף כדי לראות את ההופעות שלנו.‬
‫אני מרגישה ש...‬
‫שזה...‬
‫יש עץ תפוחים... אני עץ תפוחים.‬
‫ואנשים עומדים בתור, ואני נותנת להם תפוחים.‬
‫תפוחים מובחרים, ואני מבריקה אותם.‬
‫וכולם עוזבים עם ארגז מלא בתפוחים.‬
‫ולפעמים הענפים שלי מטים לנפול.‬
‫הם מתעקמים.‬
‫והענפים האלה מתחילים לייצר מעט פחות תפוחים.‬
‫אבל בתור עדיין עומדים הרבה אנשים.‬
‫אני לא רוצה שהם יעמדו בתור אם אין לי תפוחים עבורם.‬
‫אפשר לעשות את זה שוב, בבקשה?‬
‫סליחה.‬
‫הים גואה, את בוכה...‬
‫שוב.‬
‫אני רוצה לשיר בחדווה. אני רוצה לשיר בלי לחשוב.‬
‫אני רוצה לשיר בלי...‬
‫פסי האטה בדרך, אתם מבינים?‬
‫תודה.‬
‫אנחנו נלך אחרייך.‬
‫נלך אחרייך‬
‫אולי אוכל לשיר שירים אחרים.‬
‫אבל אז זו תהיה הבחירה שלהם...‬
‫אם עדיין לאהוב אותי או לא.‬
‫הצללים מתארכים‬
‫שוב ושוב‬
‫וכבר הגיע מחר‬
‫מכיוון שהחיים מפרידים בינינו‬
‫ומרחיקים אותנו מעצמנו‬
‫מי ייתן והאלים ישמרו עליכם‬
‫שוב ושוב‬
‫נהיה יחד בקרוב‬
‫הו, חבריי, אחיי‬
‫מה נהיה בלעדינו...‬
‫זו ההקלטה מאתמול?‬
‫נשמיע את ההקלטה מאתמול.‬
‫שבי ונרשום כמה הערות.‬
‫הים גואה, הים גואה...‬
‫זה חזק מספיק?‬
‫הים גואה, את בוכה‬
‫נדמה שאף לילה לא ייגמר לעולם‬
‫אבל אלה החיים‬
‫הפרידה האחרונה, נטושה ומוזנחת‬
‫את נותרת מרוקנת‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫את עשויה לחשוב שעולמך חרב אבל זה לא נכון‬
‫את עשויה לחשוב שעלייך לוותר אבל זה לא נכון‬
‫אבל זה לא נכון...‬
‫כי את לא צריכה להזיז הרים‬
‫פשוט תמשיכי לנוע‬
‫כל תנועה היא רגש חדש‬
‫ואת לא צריכה למצוא את התשובה‬
‫פשוט תמשיכי לנסות‬
‫השמש שוב תזרח‬
‫בסדר.‬
‫אוכל לנסות שוב?‬
‫- כמובן. - קדימה.‬
‫אני מתחברת.‬
‫אני מתחברת...‬
‫הים גואה, את בוכה‬
‫נדמה שאף לילה לא ייגמר לעולם‬
‫ננסה שוב. אותו דבר.‬
‫הים... הים...‬
‫אני מנסה לשיר חזק יותר ואני לא מצליחה.‬
‫מבינים? אני מנסה לשיר חזק יותר.‬
‫הים גואה...‬
‫- מבינים? אני מנסה... - כן.‬
‫ואני לא מצליחה, אז...‬
‫כי את לא צריכה להזיז הרים‬
‫פשוט תמשיכי לנוע‬
‫כל תנועה היא רגש חדש‬
‫ואת לא צריכה למצוא את התשובה‬
‫פשוט תמשיכי לנסות‬
‫השמש שוב תזרח‬
‫הסערה שוב תשכך‬
‫זה לא הסוף‬
‫ואת תאהבי‬
‫את תאהבי‬
‫שוב‬
‫- מגניב. - מהמם.‬
‫נכון.‬
‫תודה, סלין.‬
‫ואת לא צריכה למצוא את התשובה‬
‫פשוט תמשיכי לנסות‬
‫השמש שוב תזרח‬
‫הסערה שוב תשכך‬
‫זה לא הסוף‬
‫ואת תאהבי שוב‬
‫גשם קיצי, יום אחרי יום‬
‫העצב מתקהה, הפצע מחלים‬
‫סליחה שנתתי לך לחכות.‬
‫לא קרה כלום.‬
‫אנחנו ניכנס לשם?‬
‫תשכבי על הגב.‬
‫חווית התכווצות?‬
‫פשוט...‬
‫- חווית התכווצות? - כן.‬
‫זה לא תקין. תני לי את כפות הרגליים.‬
‫פשוט תרפי.‬
‫לא היו לך התכווצויות אתמול.‬
‫תרפי את כף הרגל. טוב?‬
‫גם את הקרסוליים.‬
‫זו ההתכווצות הראשונה שלך היום? או שכבר היו כאלה לפני?‬
‫- הראשונה. - אותו דבר?‬
‫כן.‬
‫חלק מהמחלה היא שברגע שחווים כיווץ,‬
‫לפעמים האות שאמור לשחרר אותו,‬
‫הגוף לא מבין אותו, אז הוא נשאר בתנוחה מכווצת.‬
‫אז פשוט תנסי להירגע.‬
‫זה מסמן לנו שהגוף שלה,‬
‫המוח שלה מגורה מדי כרגע,‬
‫ומשהו מתרחש,‬
‫כי היא ממשיכה לחוות התכווצויות. זה עלול להוביל למצוקה.‬
‫מה שאעשה זה לתת לך קצת ואליום. כן.‬
‫אז היא נכנסת להתקף.‬
‫סלין, אני אשכיב אותך על הצד, בסדר?‬
‫אני אמשוך אותך למטה. אני אזיז את זה.‬
‫בסדר, תרימי את הראש אם את מסוגלת. תרימי את הראש.‬
‫בסדר, אני ארים אותך. מוכנה?‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בריאן, אני צריך אותך עכשיו. היא במצוקה.‬
‫סליחה, טריל, דיברתי בטלפון.‬
‫מה אתה צריך?‬
‫- מה צריך לעשות? - תן לי את התרופות, בבקשה.‬
‫אני אתן לך... יופי. תשאיר אותן שם.‬
‫- תניח את המגבת... - כן.‬
‫- ...כך שתתמוך בראש שלה. - טוב.‬
‫אם אפשר, ממש כאן.‬
‫ממש כאן.‬
‫בדיוק. יופי.‬
‫- אני ארים את הגוף שלה. - כן.‬
‫- תתפוס בבקשה את היד התחתונה. - את זו שמתחתיה?‬
‫תחליק מתחת. מוכן?‬
‫מוכן להרים אותה? מוכן? אחת, שתיים, שלוש.‬
‫- אולי היא מכווצת. - כן.‬
‫צריך לתפוס את היד שמאחורי הגוף. שלא נכאיב למפרק כף היד. תפסת?‬
‫- כן. - הנה, בוס.‬
‫- יופי. - הנה, בוס.‬
‫סלין, את בסדר. את בסדר, סלין.‬
‫הדופק שלה מאט. הוא 83 עכשיו.‬
‫יופי.‬
‫היי, בוס.‬
‫סלין?‬
‫שים את האצבעות שלך בידה. פשוט בידה.‬
‫תלחצי את היד של בריאן, אם את מסוגלת.‬
‫נהדרת. כל הכבוד, בוס.‬
‫יופי. אז היא עדיין איתנו.‬
‫תוכלי ללחוץ שוב, בוס?‬
‫תודה.‬
‫- יופי. - אנחנו עדיין איתך, בוס. את בסדר.‬
‫קודם כף הרגל שלה התחילה להתכווץ, וחשבתי,‬
‫"זה נמשך הרבה זמן", ואז היא עשתה זאת שוב,‬
‫זה קרה שוב.‬
‫אני רק מלביש את השרוול לבדיקת לחץ הדם, בוס.‬
‫אני פה איתך, בוס. אני פה איתך.‬
‫נחכה עוד שתי דקות, בסדר?‬
‫אם שום דבר לא ישתנה, ניתן לך את התרסיס לאף.‬
‫בסדר?‬
‫סלין, תנסי להירגע.‬
‫זה בסדר, סלין. הכול בסדר.‬
‫סלין, כל הצוות שלך פה.‬
‫כולנו איתך.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫זה בסדר, בוס. זה בסדר. טוב?‬
‫96 על 109.‬
‫- אפשר להמשיך לחכות? - אני לא יודע.‬
‫כואב לך? תלחצי את ידי אם כואב לך.‬
‫תלחצי את ידי אם כואב לך. בסדר.‬
‫בסדר. הכאב עדיין שם.‬
‫עכשיו הנשימה שלה לא סדירה.‬
‫לחץ הדם שלה עדיין 91 על 118.‬
‫בסדר. היא מקבלת תרסיס לאף בשעה 19:28.‬
‫...120, 121...‬
‫אני מוציא את זה. הנוזל רוסס.‬
‫95 על 118.‬
‫בסדר, בוס. אנחנו מטפלים בך, בוס.‬
‫- זה בסדר. - סלין, הכול בסדר.‬
‫- זה בסדר, בוס. - זה בסדר.‬
‫אנחנו מטפלים בך, בוס.‬
‫יופי. סלין, אנחנו איתך. הכול בסדר.‬
‫תנסי להאט את קצב הנשימה,‬
‫ופשוט תתמקדי בנשימה שלך עכשיו. בסדר?‬
‫יופי. הידיים מתחילות להשתחרר.‬
‫סלין, אנחנו ניתן לך עוד מתרסיס האף, בסדר?‬
‫בסדר? את איתנו?‬
‫מוכנה?‬
‫אחת, שתיים, שלוש. אני מוציא אותו לאט.‬
‫זה היה השני. 19:40.‬
‫סלין, תלחצי את ידי.‬
‫תלחצי את האצבעות שלי.‬
‫יופי, מצוין.‬
‫יופי.‬
‫נחכה עשר דקות.‬
‫ונחכה עשר דקות אם לא יהיה שיפור.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫כן, נתנו את המנה השנייה.‬
‫כן. נתנו אותה עכשיו, ב-19:40.‬
‫נשמע שהיא יוצאת מזה.‬
‫ואם היא תחווה עוד התכווצויות, נתקשר למוקד החירום.‬
‫יופי, סלין.‬
‫ברוכה השבה. הכול טוב.‬
‫היי, זה בסדר. זה בסדר.‬
‫אל תדאגי. הכול בסדר. אל תדאגי.‬
‫את רוצה שנוציא את המצלמות עכשיו?‬
‫או שאת בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫את בסדר? יופי.‬
‫בכל פעם שמשהו כזה קורה,‬
‫אני מרגישה כל כך נבוכה ו...‬
‫כל כך...‬
‫אני לא יודעת איך לבטא את זה, זה פשוט...‬
‫אתה לא רוצה לא לשלוט בעצמך.‬
‫מערכת העצבים שלך עברה ניגוח רציני עכשיו,‬
‫וכל הגוף שלך עבר הרבה,‬
‫- אז ניתן לך לנוח. - אתה חושב שזה כיוון‬
‫שנהניתי שם?‬
‫- המוח שלך היה מגורה מדי. - לא.‬
‫- כן. אז המשברים האלה מגיעים... - מה אעשה?‬
‫- אנחנו פשוט צריכים למצוא את הדרך... - מה?‬
‫להיבנות לקראת זה, שתוכלי לעשות את זה...‬
‫- אז אנחנו נחזור מחר? - לא...‬
‫כי מה הולך לקרות?‬
‫אם אני מגורה מדי בזמן שאני עושה מה שאני אוהבת...‬
‫- אני יודע. - ...ואז אעלה לבמה‬
‫ואתה תשים עליי את מד החמצן בדם ותסובב אותי על הגב?‬
‫זה מפחיד, אני יודע.‬
‫זה קשה. המסע שלך הוא לא...‬
‫זה לא סוף המסע שלך, כולנו יודעים את זה.‬
‫אבל בכל מסע מגיע השלב הזה.‬
‫- בסדר? - כן.‬
‫את רוצה לשיר שיר נוסף?‬
‫- שיר הסיום שלנו? - כן.‬
‫שיר הסיום שלנו?‬
‫כן, אפעיל אותו.‬
‫טוב, שיר הסיום שלנו.‬
‫השיר האחרון של הערב.‬
‫רק מכיוון...‬
‫שאת מי שאת.‬
‫סגרתי את הדלת‬
‫כל חיי, שמרתי בפנים, אבל לא עוד‬
‫שתי כפות רגליי על הקרקע‬
‫זהו זה, אני חזקה יותר מתמיד‬
‫מצטערת שאני כופה את זה‬
‫אבל זו אמונתי‬
‫אני צריכה להוריד את זה מליבי‬
‫אני חייבת להיות אני, להיות אמיתית‬
‫חייבת להיות מי שאני בפנים‬
‫לנשום סוף סוף, להפנים הכול‬
‫תראו אותי עפה!‬
‫זה תמיד היה מונח שם פשוט לקח לי רגע למצוא את זה‬
‫לו הייתי מישהו אחר פשוט הייתי מסתירה‬
‫את מי שאני‬
‫אני חייבת להיות אני, להיות אמיתית‬
‫חייבת להיות מי שאני בפנים‬
‫לנשום סוף סוף, להפנים הכול‬
‫תראו אותי עפה!‬
‫זה תמיד היה מונח שם פשוט לקח לי רגע למצוא את זה‬
‫לו הייתי מישהו אחר פשוט הייתי מסתירה‬
‫את מי שאני‬
‫זה תמיד היה מונח שם פשוט לקח לי רגע למצוא‬
‫את מי שאני‬
‫איזה שיר.‬
‫- איזה שיר! - מדברים על רגש.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אני עדיין רואה את עצמי רוקדת ושרה.‬
‫ואני תמיד מוצאת תוכניות חלופיות.‬
‫כזו אני.‬
‫אם לא אוכל לרוץ...‬
‫אני אלך.‬
‫אם לא אוכל ללכת, אזחל.‬
‫אבל לא אעצור.‬
‫לא אעצור.‬
‫אבל אלה החיים‬
‫הפרידה האחרונה הזו‬
‫נטושה ומוזנחת, את נותרת מרוקנת‬
‫מרוקנת‬
‫את עשויה לחשוב שעולמך חרב אבל זה לא נכון‬
‫את עשויה לחשוב שעלייך לוותר אבל זה לא נכון‬
‫כי את לא צריכה להזיז הרים‬
‫פשוט תמשיכי לנוע‬
‫הציפור שקיווית לתפוס‬
‫נופפה בכנפיה ועפה הרחק‬
‫האהבה שומרת מרחק אתה מחכה ומחכה‬
‫כשאתה הכי פחות מצפה לה היא מופיעה‬
‫מסתחררת סביבך בקצב הולך וגובר‬
‫היא באה והולכת‬
‫ואז חוזרת‬
‫כשנדמה לך שלכדת אותה היא חומקת ממך‬
‫כשנדמה לך שחמקת ממנה היא לוכדת אותך‬
‫אהבה‬
‫אהבה היא ילדה צוענייה‬
‫היא לא מצייתת לחוקים‬
‫אם אתה לא אוהב אותי אני אוהבת אותך‬
‫אם אני אוהבת אותך, אז תיזהר‬
‫אם אתה לא אוהב אותי‬
‫אני אוהבת אותך‬
‫אבל אם אני אוהבת אותך‬
‫אם אני אוהבת אותך‬
‫אז תיזהר‬
‫לזכרה של בר‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬