Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
V ROCE 1991 SE DOKUMENT PARIS IS BURNING STAL SVĚTOVOU SENZACÍ.
ZACHYCOVAL QUEER A TRANS BALLROOMOVOU KULTURU NEW YORKU
A ODHALIL SNY A ŽIVOTNÍ ÚSKALÍ TÉTO KOMUNITY.
JEDNOU Z HLAVNÍCH HVĚZD BYLA VENUS XTRAVAGANZA.
Chci auto.
Chci být s mužem, kterého miluju. Chci mít svatbu v bílých šatech v kostele.
Chci si adoptovat děti.
Chci dělat profesionální modelku
před kamerami ve světě módy.
Přesně tohle chci.
A za tím si půjdu.
VENUS BYLA ZAVRAŽDĚNA PŘED UVEDENÍM FILMU.
JEJÍ VRAŽDA SE NIKDY NEVYŘEŠILA.
JEJÍ BIOLOGICKÁ RODINA, PELLAGATTIOVI,
TEĎ HLEDÁ INFORMACE O TOM, JAK VENUS ZEMŘELA.
A JAK ŽILA…
Venus je ikonická.
Chceš si rýpnout?
Je tak slavná.
Tak si pojďme rýpnout.
Venus Xtravaganza byla moje sestra.
Síla Xtravaganzy!
Náš house je naše rodina.
To je ono.
Venus byla naší rodinou.
- Vždycky bude Pellagattiová. - Podporovali jsme se.
- Bratry a sestry jsem vždycky chránil. - Rodina tě miluje.
Chráním svoje děti, protože je to moje rodina.
I když půjdeš do blbýho 7-Eleven, měla bys tam nakráčet jako na molo.
Obstáli jsme ve zkoušce času.
Xtravaganza!
Jsem Pellagatti.
Tamhle jsem pracoval.
Po práci jsme se vždycky trošku projeli se sklopenou střechou
a pokukovali jsme po ženských v okolí.
Projel jsem touhle křižovatkou
na Montgomeryho a Marinově,
a jak jsem jel dál po ulici,
tak jsem tamhle spatřil blondýnu.
Byla dost sexy.
Stáhl jsem okýnko a přibližoval se,
ale když se na mě ta holka otočila,
byla to moje sestra Venus.
A já si říkám: „To ne.“
Když mě spatřila, tak si sundala boty na vysokým podpatku
a vzala nohy na ramena.
Viděl jsem, jak utíká na vlak, tak jsem šel za ní.
Přeskočila turniket
a nastoupila do vlaku, co přijel.
Utekla mi, tak jsem se vrátil
za kamarádem Samem.
Říkám: „Tys to neviděl, co?“ A on: „Nic jsem neviděl.“
Tak říkám: „Dobře.“
Řekl jsem to babičce.
Řekl jsem jí: „Babi, víš, že se… převléká za ženskou?“
„Ale prosím tě.
Za ženskou se převléká už léta.“ Tak říkám: „Já nic nevěděl.“
To byla ale novinka.
Vtipný bylo, že když si sundala boty,
tak pelášila jako zajíc.
Jsem starší bratr Venus,
druhý v rodině.
Snažím si spíš hledět svého.
Jsem ze staré školy.
John je nejstarší bratr. Snažil se všechny držet na uzdě.
A Louie je ten nejmladší.
Byla to jiná doba.
Všichni se snažili být macho.
Ale Venus byla jiná od úplného začátku.
Nehrála basket jako já a bratři.
Tančila si na ulici s mými bejvalkami.
Kéž by šlo vrátit se do minulosti s křišťálovou koulí a vidět,
co se později stane.
Je spousta lidí, kteří už tu s námi nejsou.
- Hele… - Kde jsi to vzal?
- Bylo to ve věcech po mámě. - Jasně.
- To je Venus. - Koukni na ty vlasy.
- Pamatuju si, jak si je fénovala. - Jo.
V obličeji ji jde vidět, že je Pellagattiová.
- Podívej. - Že?
Vždycky vypadala dobře.
- Pořád tančila a byla tak populární. - Jo.
- Pamatuju si… - Netančila jen dobře,
- byla skvělá. - …jak na gymplu…
- Jo. - Rozhodně předběhla dobu.
To jsou ty časy, na které rád vzpomínám,
protože jindy
to popravdě bylo taky dost náročné, protože…
Kvůli rodičům.
Když jste totiž na pár dní odjeli,
tak to Hoppy měl jako záminku pro to,
aby se naprosto ztřískal.
- Jo. - Hoppy byl náš nevlastní táta.
Nemohl jsem ho vystát.
Už jako kluk jsem ho posílal do prdele.
- Nikdy nezapomenu na to, jak… - Jo.
Měli jsme palandy,
takže já jsem spal nahoře a John byl dole.
- Říkal: „Ať si nasere.“ - Jo.
„Není to můj otec. Ať jde do prdele.“
A mámě už došla trpělivost. Přišla do pokoje a popadla Johna.
John měl tenkrát velký afro.
- Omlátila mi hlavu o radiátor. - Vytáhla ho z postele.
Říkám mu: „Sklapni, Johne.“
- Jo. - Ale nesklapl.
Vzal jsem mu vodku a říkám: „Ten hnus ti fakt chutná, co?“
A pak jsem ho tím přetáhl po hlavě.
Máma začala šílet a vykopla mě z domu.
Kvůli tomu se podle mě přestěhovala do Kalifornie.
- Začalo se to vyostřovat. - Říkával jsem mu, že ho zabiju.
- A Venus… - Ta mlčela a držela se stranou.
O všem mlčela a vyoutovala se, až se máma přestěhovala do Kalifornie.
Jo.
- Ale podle mě… - Věděli jsme, že je gay.
- Všichni. - Nevěděli jsme, že je trans.
Takže jsme…
- V roce 1980 jsme to nechápali. - Osmdesát.
- Osmdesát jedna. - Naprosto jsem se do ní pustil.
Vzpomínám si, že jsem ji chytl za kotníky a převrátil ji vzhůru nohama.
„Nemáš to v hlavě v pořádku. Zbláznila ses, ty vole?“
Když jsem viděl,
jak v Paris is Burning
sestra sama vysvětluje,
že jen chce být milována, že se chce vdát
a mít dům s bílým plotem…
Když jsem to slyšel, začalo mi to dávat smysl.
Ale když jsme se dozvěděli, že jsme o ni přišli,
zaplavil nás vztek.
Jo.
Upřímně vám řeknu, kdy tohle celé začalo.
Bylo to po tom, co ten zasranej kretén udělal tu…
divadelní hru mimo Broadway.
Jmenovala se Vyřešte záhadnou vraždu Venus Xtravaganzy.
To trošku otevřelo staré rány.
Tehdy jsme si řekli: „Zaslouží si přece mnohem víc než takový sračky.“
Vždycky jsme věděli, co se stalo, kde se to stalo a kdy se to stalo.
- Aspoň jsme si to mysleli. - Jo, nevěděli jsme, kdo to udělal.
Nevyřešené případy se dějí pořád.
Co když tam byla DNA?
- Jo. - Pokud je to možné.
Mělo se to udělat už dávno, ale ostatní Xtravaganza pořád existují.
- Víš? - Jo.
Jaká je šance, že najdete lidi, co ji tenkrát znali?
- Velmi malá. - Malá.
- Jo, ale nikdy nevíš. - Přesně.
Díky tomu, jaká byla,
si myslím, že nám lidé pomůžou.
- Venus si to zaslouží. - Souhlasím.
- Jo. - Uděláme, co je třeba.
Vždycky jsem věděla, že se stanu dívkou.
Už od sedmi nebo osmi let
jsem vždycky cítila, že chci být krásnou slečnou
a že se chci stát…
ÚRYVKY Z PARIS IS BURNING
…modelkou.
Ale ti, co mě nedokážou přijmout…
Asi je to proto, že to odmítají vidět
a nechtějí to pochopit.
House?
Dalo by se říct, že jsou to rodiny.
Jsou to rodiny pro spoustu mladých, co rodinu nemají.
Když někoho odmítne matka, otec
a jejich rodina,
tak začnou ve světě hledat náhradu.
Někoho, kdo tu prázdnotu vyplní.
Vím to z vlastní zkušenosti,
protože jsem potkal mladé lidi,
co se na mě upnuli, jako bych byla jejich matka.
Moje matka je Angie Xtravaganza
a můj otec je David Xtravaganza.
Bylo mi čerstvě 15 let.
Všichni ostatní z Xtravaganzy mě měli rádi
a rozhodli se, že pokud chci být taky Xtravaganzou,
musím prvně absolvovat bál,
a když vyhraju trofej, stane se ze mě Xtravaganza.
Společnost chodí na fotbal nebo na basket.
To je jejich zábava.
My máme bály a na to se připravujeme.
Připravujeme se na bál víc
než třeba i ostatní na cokoli jiného.
- Přesně tak. - Bály jsou náš svět.
PŘÍPRAVA NA NADCHÁZEJÍCÍ BALLROOM SOUTĚŽ
Vidíš, jak se otáčí na stranu? Nekoukej na stranu, Chi.
- Jo, neměla bych koukat do strany. - Měla bys…
Tvoje oči jsou to hlavní.
Zapomeň na molo a tak. Jde o tvoji energii a…
MATKA V HOUSE OF XTRAVAGANZA
Tohle všechno.
Juane, pojď na to!
Juane!
Postoj. Jo.
Samý desítky.
Syd Xtravaganza.
Syd Xtrava… X, co? Xtravaganza!
Steph Xtravaganza!
Derrick Xtravaganza!
Derrick, jo!
Jo!
Máma!
- Máma! - Xtravaganza!
Máma!
Tak jo, teď už jste připravení na bál.
Do House of Xtravaganza jsem přišla v roce 1999.
Bylo mi 15 let, když jsem poprvé viděla Paris is Burning
doma u svého trans bratra.
Byl to zásadní okamžik v mém životě.
Příběh Venus je i náš příběh.
Nikdy jsem ji nepotkala, ale rozumím jí.
Z PARIS IS BURNING
Už mnohokrát jsem málem přišla o život,
ale jsem pořád tady.
Mám prostě jen štěstí.
Tolik jsem se nabrečela, že už mě to unavuje. Je čas na činy.
Venus jsem nikdy nepotkala.
JOEOVA DCERA, VENUSINA NETEŘ
Narodila jsem se sedm let po její vraždě.
- Sedmé patro. - Prosím.
Poznala jsem ji skrz rodinu a obrazovku.
Nejspíš si tam nahoře říká: „Co vám tak dlouho trvalo?
Už bylo na čase.“
Doufejme, že hodně z toho, co se tu děje, shora řídí.
Věřím, že to tak vážně je.
Schází se tým, který to nějak posune vpřed.
- Jillian. - Ahoj.
- Konečně tě osobně poznávám. - Ahoj.
- Těší mě.
Moc ráda tě poznávám.
Ahoj, já jsem Joe.
- Jo, jak je? - Těší mě. Jak se daří?
- Těší mě. - Rád tě konečně poznávám.
Tohle je úžasný…
Jo. Máme milion otázek.
- Jo? Johne? - Jak se daří?
Dobře. Těší mě.
Taky tě rád poznávám. Je od tebe hezké, že jsi přišla.
Hodně se mi teď vybavuje sestra.
A…
Trošku mě to dojímá.
- Dovedu si to představit. - Jo.
Ostatní měli často dojem, že nám na ní nezáleželo,
ale to vůbec nebyla pravda.
Jo, slyšela jsem příběhy o její rodině,
ale člověk nikdy neví, dokud si s rodinou nepromluví osobně.
Louie to řekl nejlíp.
Řekl: „Hele, je to Venusina druhá rodina.“
Je podle nás důležité, aby house věděl o všem,
co se teď děje.
Venus nebyla jediná, koho v našem housu zavraždili.
Je to jeden z důvodů, proč jsem tady, protože to otevře dveře tomu,
aby se vyřešily případy i ostatních dívek.
Vidět, že na tom rodině záleží, je hodně povzbuzující.
- Jo. - Víš, jak se říká:
„Někdy se věci musí rozpadnout,
aby do sebe zapadly.“
- A o to se snažíme. - Jasně.
- Kde sedím? - Kde chceš.
Ahoj. Jak se máš?
Gisele, to je náš bráška Louie.
Ahoj, bráško Louie.
Dobré ráno, Gisele. Moc mě těší.
- Díky, že jste přišli. - Díky za to, co děláte.
Víme, že se snažíte o otevření případu vraždy vaší sestry,
a pokud možno, chcete i kopii dokumentace.
Ale newyorská policie vám hází klacky pod nohy.
Ani nevíte jak.
Trochu mě to překvapuje,
protože newyorská policie je obecně velmi vstřícná k rodinám obětí.
Není to tak, že by se každému podbízeli,
ale k rodinám obětí jsou obvykle velmi milí.
Nikdy se k nám o ní nic nedostalo.
Za celou tu dobu.
- Jasně, no… - Dostali jsme jen její tělo.
Chápu. Takže…
- Takže ten spis pořád mají, ne? - Rozhodně.
- Ano. - Chci ty dokumenty vidět.
Pokusíme se to zařídit a případně i zahájíme soudní proces
a požádáme soud, aby vám spis případu vydal.
Spis by měl popisovat kroky vyšetřování,
které detektivové tenkrát podnikli, informace o tom, jestli se našla DNA,
informace o výslechu možných podezřelých
a také co je vedlo k uzavření případu.
Ty jo. To je… úžasné.
Nakonec nám ten spis dají.
My ho s vámi projdeme
a snad se vám dostane odpovědí, které si zasloužíte.
Jo, o to nám jde. To je to hlavní.
Tenhle chlápek mi za dva dny dal víc odpovědí,
než jiní za 30 let, ty vole.
Pardon za to vyjadřování.
Každá rodina někoho takového má.
To nevadí.
Pojď.
JOHNŮV SYN
Tady to všechno začalo.
Tady na tomhle rohu. Jak je, kámo? Jak se máš?
- Dobře. - Super.
- Dáváš pozor? Tak jo. - Jo, dávám.
Hele, ukážu ti, jak šílený to bylo.
- Teta Priscilla bydlela tady v čísle 342. - Jo.
Babička bydlela v 343 a půl.
- Je z portorické strany. - Jo, má portorické předky.
A tam uvnitř se natáčelo Paris is Burning.
A tam tě Venus hlídala, když jsem v noci spal.
Tady jsme bydleli.
Já a strejdové Joe, Louie a Frankie.
Venus tady taky chvilku bydlela, ale pak se přestěhovala k babičce.
Celá moje rodina byla tady.
Tety, strýcové, bratranci a kamarádi.
Všichni. Pojď, ukážu ti babiččin dům.
Šílený.
Tady bydlím v Jersey City s babičkou.
Je pro mě tím nejbližším člověkem v rodině.
Celý život se o mě starala.
Prakticky skoro od doby, co jsem se narodila.
Jsem její miláček.
Přehnaně mě chrání
a nechce, abych si začínala s chlapy.
Nechce, abych s nimi chodila,
protože si myslí, že mě využijí,
dostanou mě do problémů a já kvůli nim pak budu trpět.
Koukejte na to.
Měla styl.
Vypadá naštvaně.
Říká si: „Co to je? Mám být přece ženou.“
A copak je tohle?
„Veřejná knihovna Jersey City.
17. listopadu 1988.“
Tuhle kartičku dostala těsně před tím, než ji zavraždili.
Je tu její původní křestní jméno.
Ne „Venus“.
Nenáviděla ho.
Má svoje původní jméno i na náhrobku,
což s bratry snad změníme.
Tak jo.
Dobrý.
Zastavím tady
a vypnu motor.
Jak dlouho ten videohovor potrvá?
Moc dlouho ne.
Volám ti, protože mi přišel dopis
z newyorské matriky.
- Jo? - Jasně.
- Můžu? Chceš to otevřít? - Klidně to otevři.
Jaké tam máte počasí?
- Je tu krásně. - Pěkně.
Jo.
Myslím, že je to ono, brácho.
Tohle je určitě ono.
Koukni na to.
- Ukaž mi to. - Ty jo, na to jsme čekali.
Hele, je tu ještě jeden.
Co je napsáno nahoře? „Doklad…“
„Město New York. Matriční doklad.“
Máš brýle.
„Matriční úřad, ministerstvo zdravotnictví, Manhattan.“
ÚMRTNÍ LIST
Tak čti.
„Jméno zesnulého…
Pellagatti.“
- Napsali to jméno špatně. - Pitomci.
„21. prosince 1988.“
Myslím, že tehdy ji prohlásili za mrtvou.
Místo činu bylo 264 West 46th Street.
„Uškrcením.“
- Jo. - Je to…
Ani to nechci…
Je to hrůza, ty vole.
Pomůže nám to
třeba se změnou jména, jak jsme se o tom bavili?
- Pomůže to? - Určitě nám to pomůže.
Tohle jsou informace, co potřebujeme.
- Detektivové nám tenkrát nic neřekli. - Ne.
- Bylo to jako velká záhada. - Jo. Probíhalo vyšetřování.
Bylo jim to fuk.
Jo.
Číst to je fakt na hovno.
Někomu prošla vražda a to mě žere.
ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ
Probírali jsme to na Zoomu,
ale chci si to celé jen rychle shrnout.
Měli jste sestru Venus,
která už od roku 1988 není mezi námi, že?
Přesně tak.
Byla to transgender žena a má také rodinu ze svého housu.
Takže vy i rodina z jejího housu souhlasíte s tím,
že byste jí chtěli posmrtně změnit jméno.
Prostě to chcete provést po její smrti.
Přesně tak. Protože jsme o ni přišli tak brzo,
jako její přeživší sourozenci jsme se rozhodli,
že uděláme na její počest něco,
co by bývala chtěla udělat sama,
což je změna jména.
Byla to Venus.
Jo.
Jakmile dojde k úřední změně jména, dostanete ověřenou kopii.
A když potom budete chtít změnit její jméno na čemkoli jiném,
neměl by být problém přijít s tímto posvěceným dokumentem,
komukoli ho ukázat a říct: „Tohle je její skutečné jméno.
Musíme to opravit tady a tady.“
To je skvělé.
I když z toho mám radost, mám obavy,
jestli se neukáže někdo, kdo s tím bude mít problém.
Možná to půjde hladce a možná to taky bude cirkus.
Nějak to ale zvládneme.
Pro nás to taky nebylo snadné.
- Jo. - Vlastním firmu.
Budou se mi hůř shánět zakázky, protože Venus byla moje sestra?
A takoví lidé existují.
- Jo. - Existují.
Tati, chápu, že je to vážný problém, a proto to taky řešíme,
ale to, že se bojíš, co by se mohlo stát tvojí firmě,
je přesně proč se lidi nechtějí vyoutovat.
Není snadné se postavit systému,
ale hned ten první odstavec na stránce je…
- Silný, že? - Jo.
„Rozsah právního zastoupení.
Usilujete o posmrtnou změnu jména sourozence,
Venus Pellagatti Xtravaganzy, kvůli uznání její genderové identity.
Zodpovědný advokát v TAA vás srozuměl s tím,
že pro to v New Jersey neexistuje precedens, a tudíž ani konkrétní proces.
TAA souhlasí s tím, že vás bude zastupovat,
aby prosazovala práva
transgender a nebinárních obyvatel New Jersey.
Jedná se o důležitý případ,
protože může ovlivnit víc než jen vaši rodinu.“
Je to vzrušující, když si uvědomíš,
že na to tímhle upozorníme a možná i něco změníme.
Byla tam zelená.
Ty vole.
Probudil ve mně Jersey City.
Když jsem se tento týden dozvěděl o vraždě O'Shaea,
byl jsem v šoku.
Vaří se mi krev z toho, že musel zemřít jeden z našich bratrů.
O'Shae byl klíčovou součástí mladé a prosperující LGBTQ komunity v New Yorku.
Představoval to nejlepší z nás.
Byl kreativní, optimistický, inspiroval lidi kolem sebe
a často vyjadřoval svou lásku k životu skrz tanec.
A to dělal i tu noc, co byl zavražděn.
Muset znovu a znovu truchlit nad ztrátou člena komunity je fakt vyčerpávající.
ZA ŽIVOTY QUEER ČERNOCHŮ!
VOGUE JAKO PROJEV VZDORU
Moc si cením toho, že jste všichni přišli
a pomohli vytvořit bezpečný prostor,
kde se s tím pokoušíme vyrovnat.
Voguing není zločin!
Pojďme voguovat na počest O'Shaea.
- Jo! - Jo!
- Řekněte jeho jméno! - O'Shae!
Voguing není zločin!
- Voguing není zločin! - Ne!
Voguing není zločin!
HUDSON PRIDE CENTRUM – HLAS A DOMOV
Vyrostla jsem ve světě,
kde jsem si myslela, že lidi jako já neexistují.
- Jak se vede? - Dobře.
Venus ztělesňovala své přesvědčení a jsem jí vděčná, že svůj příběh sdílela,
protože mi to umožnilo, abych jednoho dne sdílela ten svůj.
Tohle se často neděje.
V komunitě máte svoje hrdiny
a málokdy dostanete šanci potkat jejich rodinu.
Byla neohrožená.
- Jo, to byla. - Předběhla dobu.
Jo.
GIA DOMLUVILA SCHŮZKU S JOSÉM DISLOU XTRAVAGANZOU,
KTERÝ V 80. LETECH ZNAL VENUS.
Tento člověk Venus miloval jako my všichni a taky trpěl.
Možná ho uklidníme.
- Ahoj. - Ahoj, jsem Louie.
- José. Těší mě. - Ahoj, José. Já jsem Joe.
- Těší mě. - Těší mě.
- Jak je? - Dobře, díky.
Posaď se.
- Díky, že jsi přišel, José. - Jsem rád, že jsi zavolal.
Moc rádi tě potkáváme.
Často jsem přemýšlel, co bych vám řekl, kdybych se s vámi osobně setkal.
Venus byla…
Byla to moje house sestra a neteř.
Byla krásná a svobodomyslná.
Byla vtipná a taky divoká.
Byla spokojená s tím, kým je.
A rodiny si neuvědomují, jaké škody napáchají.
House of Xtravaganza se skládal…
z lidí, kteří byli ranění zanedbáváním ze strany rodiny.
Venus byla jednou z nich.
Já jsem se s tím v životě smířil. Smířil jsem se s hodně věcmi.
Asi nemůžu říct, že před třiceti lety
by tohle setkání probíhalo takhle v poklidu.
A budu upřímný.
Cítil jsem hodně vzteku
jen z rozhovorů s Venus
a z bolesti, kterou cítila.
Vyjadřovala se o své rodině negativně?
Ne doslova negativně.
Tomu se mi nechce věřit.
- Vážně? - Jo.
Jak to?
Protože pocházíme z rozvrácené rodiny.
Matka a otec se rozešli.
- Venus žila s babičkou. - Jo.
Babička byla jako její máma.
Od zbytku své rodiny takovou lásku nedostala.
- Od bratrů, nebo celé rodiny? - Myslí tím všechny.
Jo, a to je asi ten důvod, proč šla hledat novou rodinu
do Xtravaganzy, že?
Jo.
Na to můžu říct jen to, že to Venus nedávám za vinu,
protože kdo ji zahrnoval láskou?
Od koho se jí dostalo uznání, ocenění nebo třeba květin?
Ale taky musím říct,
že si stojím za tím, když říkám, že jsem svoji sestru měl rád.
- Chápeš? - Nešlo o to, že byste ji neměli rádi.
Určitě si na mě stěžovala, protože jsem ji nešetřil.
Částečně to možná byla pravda, protože se cítila zavržená.
- To je jasné. - Jo.
Ale já znal Venus před tím, než se stala Venus.
Jako její bráška.
Bylo mezi námi to hluboké sourozenecké pouto.
Jasně?
To bylo…
To bylo opravdové.
A jasně, určitě tenkrát byly chvíle, kdy bylo všechno matoucí.
Jak jsem měl chápat něco, o čem nic nevím?
Ale rozumím její bolesti, protože měla ráda nás a svoji rodinu.
Vím, jak se musela cítit.
A to mi taky láme srdce.
Protože ten, kdo to sestře provedl,
ji vzal vám
i nám.
Moc mě mrzí, co jste si museli vytrpět.
Ale jedno vím jistě.
S bratry si stojíme za tím, že jsme sestru milovali.
Možná jsme to neuměli dobře dávat najevo tak, jak to potřebovala.
To si přiznám.
Ale upřímně říkám, jak moc jsem ji miloval,
a myslím to smrtelně vážně.
A já vám věřím. Víte proč? Protože jste tady.
- To znamená hodně. - Všichni se měníme.
- Nemám pravdu? - Je to tak.
- Rozhodně. - Všichni musíme růst.
Takže tohle bývala její čtvrť.
- Jo. - Jo.
Být tady je pro mě velmi osobní.
Hlouběji poznáváme, kdo Venus byla a čím si prošla.
Tady to je, 343 a půl.
- Panebože. - To myslíš vážně? A půl?
- A půl. - A půl.
- Polovina čísla. - Ty jo.
- Tak tohle býval její domov. - Tohle je dům, kde bydlela.
Tady vyrůstala.
Z PARIS IS BURNING
Je šílený tady být 34 let po její vraždě.
Změnilo se toho tolik, ale na druhou stranu
je tolik věcí pořád stejných.
Co to pro ni znamenalo být trans žena z portoricko-italské rodiny?
Vnímala svůj domov jako útočiště?
Vnímala svůj pokoj jako místo, kde si dokázala představit,
že může jednoho dne vést život jako ty?
Jo. To je tak důležité.
- Jo, úžasné. - Je to důležité.
- My víme, jak je to důležité. - Jo.
Ale aby se to dostalo i za hranice naší komunity…
Rozhodně.
Jak z toho uděláme památku?
Musíme o tom začít diskutovat.
Jo.
Koukejte na všechna ta X.
- Jasný. - Xtravaganza!
Jo.
„Co se děje, Pedro?“
- „Procházíš si něčím?“ - „Procházíš si něčím?“
Co se děje, Pedro? Procházíš si něčím?
Procházíš si v životě nějakou změnou psychiky?
Z PARIS IS BURNING
- Je z ní zase muž. - Je z tebe zase muž?
Sáhni si na tuhle kůži, drahoušku.
Sáhni si na ni, zlato.
Celou si ji osahej.
Jasný? Prostě to nevydržíš.
Hledám tašku, kterou jsem sem před mnoha lety dal.
Měl jsem v ní baseballové boty a rukavice.
Jsou to krámy ještě z Kalifornie,
kde jsem hrál baseball, a byly tam taky fotky táty
a dárek, který jsem měl pro Venus
k Vánocům.
Byla to první dámská věc, co jsem jí kdy koupil.
Byla to lahvička Halstonu pro ženy.
Byl to parfém.
Halston. Nevím, jestli se ještě prodává.
Byli jsme chudí, ale měl jsem pár babek, tak jsem…
Líbil by se jí.
Měl jsem to zabalené, dal jsem to pod stromeček a pak…
se stala ta nešťastná věc.
Ten rok jsme neslavili Vánoce.
Vždycky jsem jí říkával: „Buď opatrná, prosím.
Jsi v New Yorku. Je to tu šílený a probíhají tu kokainové války.“
Bylo to fakt děsivé.
Letos bylo v New Yorku zavražděno 1 734 lidí.
New York měl v roce 1980 nejvyšší počet vražd v historii,
což obnovilo volání po…
Od té doby, co je tu crack,
který proměnil ulice ve střelnici,
se kriminalita, včetně vražd a jiného násilí,
úplně utrhla ze řetězu.
Bojíme se ve dne jezdit vlakem a v noci nejezdíme vůbec.
Byla jsem s jedním klukem. Začal se mě dotýkat tam dole.
Ucítil to, pak to viděl a začal vyšilovat.
„Ty zasranej buzerante.
Jsi zrůda.
Máš AIDS a snažíš se mě tím nakazit.
Zbláznil ses? Seš teplouš. Měl bych tě zabít.“
Takový věci, však víte.
Úplně mě to vyděsilo, tak jsem vyskočila z okna.
Popadla jsem kabelku a vyskočila z okna.
Byla to moje pravá ruka.
Chybí mi. Kamkoli jdu, tak mi chybí.
Dalo by se říct, že byla mojí nejbližší dcerou v housu.
SESTŘÍHANÉ ÚRYVKY Z PARIS IS BURNING
Říkala jsem jí: „Moc riskuješ, Venus.
Moc s lidmi v ulicích blbneš. Něco se ti stane.“
Ale Venus taková byla.
Vždycky riskovala a sedala k cizím lidem do auta.
Vždycky si dělala, co chtěla, aby dostala, co chtěla.
Detektivové za mnou přišli s fotku její mrtvoly
a já to musela sdělit její rodině.
Pamatuju si, jak mi volala máma.
Řekla mi, ať jdu pro babičku, protože se stalo něco hrozného…
Otec měl tenkrát kombíka.
Tak jsme prostě…
jen potichu jeli.
Nikdo nemluvil.
Teprve až došlo na prohlídku těla u soudního lékaře,
tak z nás něco vypadlo.
Já, Joe a táta.
Řekl: „Běž pro bráchu.“
„Tak jo.“
Já jsem šel s lékařem.
Řekl jsem, ať mi ukážou ruku, protože Venus měla na ruce jizvu.
Měla tam jestřába.
Víte, jak vypadá?
Způsobil to nějaký lék, když byla malá.
Vylil se na ni lék na meningitidu.
Spálilo ji to a pak se to zahojilo ve tvaru jestřába.
Tak jsem jim řekl, ať mi ukážou její ruku.
„Ukažte mi ji.“
A bylo to tam.
Byla to ona.
Je to něco, co si nechcete pamatovat.
Nechcete vidět, jak se vaše sestra rozkládá.
Jo.
Hrozný.
Nenašel jsem, co jsem hledal.
To je na prd.
Říkám si, že když jsem byl mladší,
měl jsem vždycky pocit, že Venusina přítomnost mě ochraňovala.
Jak jsem říkal, máma nás brala do auta,
když se hádali, a pak jsme tam spali.
A Venus mě i v tom věku
držela a chránila.
Pamatuju si to, jako by to bylo včera.
Jak se cítíš?
Dobrý. Jen chci vidět, jak to bylo.
Konečně se dozvíme, co se stalo.
Hlavou se mi honí všechny možné myšlenky.
Připravená?
To kafe je hrozný. To vám na rovinu říkám.
Je ironické, že se scházíme dnes, protože dnes je to přesně 34 let.
- Že? - Přesně tak.
Byla to pro nás tak trochu složitá cesta.
Nedostali jsme fyzickou kopii celého spisu.
Co jsme ale získali a co vám dneska dáme,
je velmi detailní shrnutí procesu vyšetřování.
Některé detaily, co jsme se ze spisu dozvěděli,
ale nebude lehké poslouchat.
Takže Venusino tělo se našlo v hotelu Fulton.
Byla pod matrací.
Kolem krku měla pevně uvázanou kostkovanou šálu.
Měla zjevné otlačeniny na zápěstí,
což potvrzuje, že byla svázaná,
než ji zavraždili.
Její tělo objevila uklízečka, ale policie ji vyslýchala.
Policie vyslýchala několik dalších zaměstnanců hotelu,
ale to nejdůležitější je,
že v době spáchání vraždy
nikdo nebyl označen jako podezřelý, takže tam se mohlo hledání zadrhnout.
V únoru 1990
policie identifikovala někoho jménem Robinson.
K tomuto jménu se dostali při jeho uvěznění v Nassau
v nesouvisejícím případu znásilnění.
Tenhle Robinson
si zavolal detektiva, který ho zatkl v okrese Nassau,
a přiznal se mu
k vraždě prostitutky
v hotelu na Manhattanu.
Spis z tohohle výslechu
neuvádí: „Uškrtil jsem ji.“
Řekl pouze: „Svázal jsem ji,“
a pak uvedl:
„Jakmile jsem si myslel, že je mrtvá,
přikryl jsem ji matrací, abych tělo schoval.“
A pak se prý po jednom nebo dvou dnech od tohoto přiznání oběsil.
Tohle na tom nechápu.
Byl tam za znásilnění.
Proč by se přiznával k vraždě, když ho zavřeli za znásilnění?
- Lidi mají svědomí, Johne. - Myslíš?
- Jo, myslím. - Fakt?
Nemůžu se přenést přes to,
že někdo ve vězení… Jste oba až moc naivní, ty vole.
Když někoho zavřou za znásilnění…
Myslíš si, že se to neděje, Johne? To teda děje.
- Myslíš si, že lidi… - Spáchají…
Jo, zabijou se, ale nepřiznají, že někoho zavraždili.
Očividně řekl něco, co by věděl jen samotný vrah.
Kde žil?
- Nemáme žádné podrobnosti. - Nic takového nevíte?
Říkám vám, co je v policejním spise.
Nevím, co je pravda nebo ne, ale naprosto s vámi souhlasím,
že je velmi neobvyklé,
aby se ten chlap, kterého zavřeli za znásilnění,
přiznal k vraždě.
Možná už věděl, že si vezme život.
Možná jo.
Je v tom spise něco,
co by uvádělo, že tento hmatatelný důkaz
ukazuje na podezřelého?
Poručík Russo říkal, že aby vám to pomohl uzavřít,
newyorská policie případ znovu otevře a zkontroluje, jestli to důkazy nepotvrdí.
Kdyby měli nějakou DNA,
zkontaktovali by ordinaci soudního lékaře,
jestli také nemají DNA nebo jiné důkazy.
Udělejte, co považujete za nutné,
ale podle mého skromného názoru se dozvíte jen to, co už víte.
Ten chlap se s ní pohádal,
situace se vyostřila a on ji uškrtil.
Nevěděl jsem o tom…
že měla svázané ruce. Nevěděl jsem…
Ach jo.
Sakra.
Musel to být pěknej sráč, protože byla tak drobounká.
Byl to pěknej hajzl.
- Zbabělec. - Jo, zbabělec.
Přesně tak. To jsem říkal.
Částečně se zlobím i na Venus.
Něco vám povím. Byla na cracku.
Kouřila crack.
- Jo. - Ráda flámovala.
I tak to ale byla lidská bytost. To je jedno.
Bez ohledu na to, co dělala, byla pořád člověkem.
- To si nezaslouží nikdo. - Každý má problémy. Nikdo není dokonalý.
To sám moc dobře vím.
Chci vidět ten spis. Chci si ho přečíst.
- Tohle je… - Já vím.
Hele… Co víc tam chceš vidět, Johne?
- I tak ho chci vidět. - Mně to stačí.
Dělej, jak myslíš.
- Přesně. - Hodně toho nesedí.
Mají jeho jméno. Ví, kdo to byl.
- Udělal to. - Bože.
- Co jiného to vyšetřování ukáže? - Vrátí nám to Venus?
To jsem říkal. Nic nám ji nevrátí.
Není to jen tak, Johne. Bolí mě to.
- Jasně, to chápu. - Tohle už nevydržím.
- Jo? - Sdělili nám to, Johne.
Víme, kdo to udělal.
Chápu, o co ti jde,
ale bude tě to jen dál užírat.
Teď můžeme na Venus prostě zavzpomínat.
- Podívejte na ten krásný západ slunce. - Jo.
Jo, nádherně září.
- Ty brďo. - Jersey City.
Jo.
- Nádhera. - Ukažte mi ještě tu kopii.
- Jo, to mi stačí, brácho. - Jo, mně taky.
Ztráta sestry mě…
Oslabilo mě to. Chcete pravdu? Oslabilo mě to.
Litujete toho a říkáte si: „Co jsem udělal špatně?“
Staral jsem se víc o svoji image než o ni.
Mám schůzku se sestřinou kamarádkou.
Chci ji požádat,
aby mi o ní povyprávěla příběhy,
které neznám.
Něco, co mi…
pomůže sestře lépe porozumět.
Venus měla samé bratry, takže jako svoji sestru by brala tebe.
Svěřovala se ti
a říkala ti o věcech, které nevíme.
Takže bych se chtěl zeptat,
jaké…
jaké to bylo trávit s ní čas?
Venus své bratry milovala,
ale se mnou se cítila v bezpečí jiný způsobem.
Měla pokoj v mém bytě.
Udělala si tam svůj pokoj.
A to byl její prostor,
kde měla klid, když potřebovala od všeho utéct.
Nepoužívala klíč, lezla po požárním schodišti,
ale cítila se tam dobře.
- A taky… - To je šílený. Víš, jak to myslím?
Jo, je to, jak říkám, ale já jsem tu šílenou holku zbožňovala.
- Jo. - Bylo to v pohodě.
Její rodina by ji za to asi kritizovala,
nebo aspoň měla pocit, že by ji za to kritizovala.
To je ten rozdíl.
Ale Venus milovala své bratry a rodinu
a jasně mi řekla, že tě měla ráda, Johne.
Vážně.
Choval jsem se k ní jako blbec.
Ne aby byla tvrdší, ale…
Udělal jsem spoustu hovadin, co ji ranilo.
Když byl Mikey mimino, řekl jsem jí, že ho může hlídat a že jí zaplatím.
Ale taky jsem dodal:
„Když s ním ale půjdeš ven, neoblíkej se jako ženská.“
To jsem jí řekl, takže…
Teď mě to dost štve, protože taková ona prostě byla.
Ale respektovala to a vzala si tepláky, mikinu,
dala si vlasy do culíku a Mikeyho měla v kočárku.
Takže…
To se neříká. Neměl jsem to říkat, ale udělal jsem to.
- Máš nějaké sestřiny fotky? - Jo, mám.
Tohle je super fotka.
- Jo, to je. - Ukaž.
Je tam roztomilá.
- To je na bále? - Jo.
Pamatuju si, že účinkovala
ve své první drag show,
a tak jsme začali řešit, jak by se měla jmenovat.
Napadlo nás jich několik.
Napadaly nás jména jako Tiny, Little Bit, Peanut,
ale pak jsem řekla: „To zní pitomě.“
Ale nemohla jsem z hlavy pustit písničku „Venus“.
Myslím, že byla od Frankieho Avalona. Tak jsem řekla: „Co Venus?“
Rozzářily se jí oči a řekla: „To zní moc hezky.
Chci být jiná, takže tohle bude moje jméno.“
A tak k němu přišla.
Moc se k ní hodilo, protože bylo neobvyklé.
Jo.
A tak…
se jmenuje.
SESTŘÍHANÉ ÚRYVKY Z PARIS IS BURNING
Tohle bude předek.
Musíme tam nacpat tuhle velkou kebuli, zlato.
Dere se na svět.
Zrcadlo, zrcadlo, pověz mi…
kdo je na bále nejženštější?
Jo, mám pocit,
že ballroom mi dal sebevědomí předvést se.
Když dělám ballroom, mám bradu nahoře, hlavu vysoko a koukám přímo před sebe.
A takový postoj mě pak chrání i mimo ballroom.
Naučilo mě to, jak být sebevědomá, i když jen chodím ulicemi New Yorku.
Ať jdu kamkoli, snažím se,
abych se ukazovala v tom nejlepším světle
jako na molu.
- Ahoj. - Syde! Jak se máš?
Dobře.
Panebože! Kdepak máme Amaru?
Tady. Jo.
Ahoj!
Strašně dlouho jsme se neviděly!
To mi povídej!
Z PARIS IS BURNING
Volal mi detektiv Decker z oddělení nevyřešených případů.
- Začali se tím případem znovu zabývat. - To je skvělé.
Mluvili jsme o tom, že je možné, že se důkazy ztratily
během požáru policejního skladu nebo během hurikánu Sandy.
Ale podařilo se mu najít tři předměty včetně provazu, kterým byla svázaná.
Podezřelému během pitvy
odebrali vzorek DNA.
Říká se tomu karta na DNA.
Newyorská policie vzala kousek té karty
a otestují, jestli tam nebude shoda.
No, tohle nepůjde zpochybnit.
- Pokud se budou shodovat, máme odpověď. - Ano.
Teda…
- Mockrát vám děkuji, slečno Deanno. - Nemáte zač.
Neuvěřitelné.
To je neuvěřitelné.
Jak vás napadlo udělat z tohoto domu kulturní památku?
Venus Xtravaganza byla trans žena, která patřila do House of Xtravaganza.
Stala se součástí housu, když teprve začínal.
KOMISE HISTORICKÉHO DĚDICTVÍ JERSEY CITY
Takže je velmi významná v rámci historie ballroomu.
Venus pocházela z portoricko-italské rodiny
a žila v Jersey City v New Jersey.
Tady Venus Xtravaganza vyrostla.
Byla to v podstatě trans žena,
která inspirovala a ovlivnila celou generaci a kulturu.
Inspirovala mě a tolik dalších dívek.
Byla v naší komunitě průkopníkem.
Takže takovéto veřejné uznání
by byla určitá forma zadostiučinění pro House of Xtravaganza,
pro rodinu, pro Venus,
pro trans komunitu a pro gay komunitu.
Pro nás všechny.
A to jediné, co můžeme naší komunitě sdělit, je:
„Zasloužíte si domov.“
Dobře. Díky moc za vaše vášnivé vyjádření.
Podle mě to splňuje všechna kritéria,
takže jsem připraven navrhnout, abychom to doporučili plánovací komisi.
Gratuluji.
- Jak se daří? - Jak se vede?
- Dobře. Co vy? Rád vás vidím. - Já vás taky.
- Chcete to vidět? - Jo.
Tak jo, koukejte na to.
„Úředně používané jméno zesnulé
je tímto s okamžitou platností změněno na Venus Pellagatti Xtravaganza.
Nařízeno dne 29. srpna 2023.“
To mám narozeniny!
- Vážně? - Jo.
- Paráda. - Není to úžasné?
Tohle se stalo poprvé?
Pokud vím, tak tohle je poprvé.
- Takže je to průlomové. - Docela jo.
- Hodně! - Jo, hodně.
I když tento příkaz vynesl soud okresu Hudson,
platí kdekoli ve Spojených státech.
- Jasně. - V New Jersey.
Všude, kde se musí řídit soudními příkazy,
což je vlastně skoro všude,
musí toto respektovat.
Tak jí pojďme udělat nový náhrobek.
A pak bych jí taky změnil úmrtní list.
Dlužíme jí to.
A podle mě to tak chce, protože se to stalo na moje narozeniny.
Jo, na tvoje narozky.
Myslím, že se mi snaží něco říct.
- To je neuvěřitelný. - Že?
Aby toho mohli snadněji využít i ostatní lidé
a aby to byl právní precedens,
můžeme požádat soud, aby vydal písemné rozhodnutí,
které se pak pokusíme zveřejnit.
To nám nevadí. Zarámuju to.
Pověsím to dole na zeď hned vedle Baltimore Orioles,
New York Knicks a jiných důležitých věcí.
Ty Knicks dej pryč. Ale jak chceš, je to tvůj dům…
- Indianapolis Colts. - Je tam spousta barev.
- Bude to barevný jako LGBT tričko. - To je tvoje LGBT tričko.
Panebože, tati.
- No tak, plácneme si. - Jo, přesně, jak říkáš.
- To je teda dobrý. - Jo.
Z PARIS IS BURNING
Z mladé,
malé, hlasité a neohrožené královny z Village
se ze mě stala vyspělá mladá dáma, co soutěží na bálech.
UPRAVENÉ ÚRYVKY Z PARIS IS BURNING
Chci si rozjet kariéru
v profesionálním modelingu.
Doufám, že se to podaří.
Ale když to nevyjde, tak kdo ví,
třeba jednou potkám milionáře,
který mě vezme na cestu kolem světa.
Chtěla bys debutovat v jiné zemi,
nebo spíš tady v New Yorku?
Fakt chtějí, abych si ponechala své modelingové panenství
pro Evropu.
- Dobře. - Pro Paříž, takže…
Tento týden, asi ve čtvrtek, je konkurz pro Paříž,
takže mi můžou kdykoli zavolat, abych nastoupila do letadla.
Jo.
Sbalím se a odjedu na chvilku pracovat do zahraničí.
To by byla nádhera.
Součástí přípravy na cestu do Evropy bylo vyřizování nové občanky a…
Mám tam pořád své mrtvé jméno,
takže budu zatím oficiálně chodit po světě jako…
- Mám tam tohle. - Ne! To jméno, co se nesmí vyslovovat.
- Panebože. - Podle mě to tak je.
Upřímně, některý holky to fakt štve.
Ale mí rodiče mi pořád říkají mým mrtvým jménem, takže je to…
Jak to?
Je to fakt…
Je to vtipný, protože na první pohled působím jako žena,
tak si tak říkám:
„Fajn, až vydělám balík peněz, budete mi pořád říkat… ?“ Víš co.
No, já jsem asi musela být dost šílená,
protože nevím, jak se to stalo, ale řekla jsem:
„Takhle mi nikdo říkat nebude!“
A už to nikdy neudělali.
Volal mi John a řekl mi, že Venus se teď oficiálně jmenuje
Venus Pellagatti Xtravaganza, takže bude mít obě příjmení.
- Má to v papírech. - Takže vyměnili i náhrobek?
- Chystají se to udělat. - To je důležitý krok.
Jo.
Podle mě je krásné, že jí její rodina chce projevit úctu.
- Rozhodně. - Společně jako rodina.
- Mluvil jsem s detektivem Deckerem. - Fakt?
Řekl, že má špatný zprávy, tak jsem se zeptal, co se děje.
Prý mají výsledek prvního DNA testu
a vyloučily toho chlapa, Robinsona…
Prý to neodpovídá vzorku, který měla pod nehty.
- Takže je to pořád otevřený případ. - To je v prdeli.
Nebude ho prozatím uzavírat.
- Ale nikdy jsem… - To je…
Když jsme odcházeli z Jimovy kanceláře, taky jsem to chtěl uzavřít.
- Řekl jsem svůj názor. - Jo a jsem za to rád.
Řekl jsem: „Nasrat. Je mi to fuk.“
Byl jsem si na 98 % jistý, že to udělal ten chlápek.
- Přesně tak. - Nemůžu tomu uvěřit. Tohle je…
Jo. Já tomu věřím.
- Mají tu DNA, že? - Jo, nějakou DNA mají.
A nemají nějakou databázi?
Na to jsem se ptal. „Nemůžete to nějak vyhledat přes počítač?“
Přesně tak.
Ale podle mě to za to stojí, protože…
- Můžeme to udělat? - Já nevím. Musím se zeptat.
- To mě poser. - Je to špatný.
- To teda. - Vrah je na svobodě.
Musíme doufat, že ten člověk v databázi
spáchal trestný čin nebo něco provedl.
Nejen to. Lidi si hledají svou rodinnou historii.
- Jo. Ancestry.com. - Ancestry.com.
- Posílají tam svou DNA. - Jo.
- Možná tak někoho najdou. - Nikdy nevíš.
- Ať dělají svou práci. - Jo.
Promluvíme si znovu s Jimem a uvidíme, co uděláme dál.
Přesně tak. Tohle je jako nekonečný…
Furt něco.
Celý roky furt to stejný.
Musí to pro vás být těžké, když už se všechno zdálo být jasné,
a teď je možné, že se stalo něco jiného.
Ale teď musíte pochopit,
že i když test vyloučil podezřelého
jako vlastníka DNA vzorků, které se testovaly,
neznamená to nic víc. Nepotvrdilo se to ani to.
Nikdo vám nedokáže říct
na základě odebrané DNA,
jak byly vzorky skladované a jestli nebyly znehodnocené.
Máme stále spoustu otázek.
Například, na některých vzorcích se našla smíchaná DNA.
Asi víte, že odebrali vzorky z Venusiných nehtů.
Některé jsou taky z šály,
která mohla být použita k jejímu uškrcení,
ale ani to není jisté.
Takže to neznamená, že ten podezřelý, o kterém víte, je nevinný.
A rozhodně to neznamená, že je vinen.
Znamená to, že nový tým má zdravou míru skepse,
a zkontroluje práci, kterou odvedl starý tým.
Hele, já jen…
Myslím si, že jsme udělali velký pokrok
a jsem za to všem vděčný,
ale mám jen pocit,
že se asi nikdy nedozvím, kdo to udělal.
Asi se to nestane.
Bolí to, ale je velmi důležité,
že upozorňujeme na někoho jako Venus.
To mě samo o sobě naplňuje
a mám díky tomu mnohem lepší pocit…
ze samotného života,
protože existují lidé, kteří nás mají rádi a podporují nás.
Bratři, kteří milují své sestry.
Vidět, jak se všichni semkli, je pro mě velmi inspirativní.
To, co jste udělali pro to,
aby se tento případ dostal lidem do povědomí
a abyste pomohli celé komunitě,
je mnohem větší
a smysluplnější krok vpřed pro její odkaz než přijít na to,
kdo to má celé na svědomí.
A doufám, že ta bolest z toho, že s jistotou nevíte, kdo jí to udělal,
je zastíněna
vším tím dobrem, které vzešlo ze spojení vašich sil,
abyste si připomněli, jak důležitá byla.
Děkuju, Jime.
Neznamená to, že je to beznadějné, ale je to velmi těžké.
RADNICE
„Městská vyhláška číslo 23-070,
přezkoumání ochrany historických památek,
Venus Pellagatti Xtravaganza, dům číslo 343 a půl, 8th Street.“
Toto je veřejné slyšení k této vyhlášce. Kdokoli z veřejnosti, kdo chce promluvit,
ať prosím přijde k mikrofonu a uvede svoje jméno.
Dobrý den. Jsem Amara Velasquez Xtravaganza.
Zdravím všechny členy rady.
Dnes jsem přišla vzdát poctu své sestře,
Venus Pellagatti Xtravaganze.
Venus i já jsme hispánské trans ženy
z portoricko-italské rodiny.
Obě jsme autentické v našem sebevyjádření
a jsme součástí House of Xtravaganza.
Označení Venusina domu za národní památku
by ukázalo zbytku Ameriky, jak oslavovat queer lidi.
Pro trans lidi je velmi důležité,
aby byli reprezentováni ve společnosti,
nebyli opomenuti a získali podporu systému, který nám vládne.
Potřebujeme queer památky,
abychom se zamysleli nad tím, za co jsme bojovali a za co dál bojujeme.
To, co se stalo mé sestře, je tragické.
Pokud budete hlasovat pro, tak váš čin
je krok správným směrem.
Tohle je utváření dějin.
Je to něco jako záblesk naděje pro ty,
kteří nás všechny potřebují, aby byl jejich hlas slyšet.
Tato iniciativa je naprosto důležitá.
Nejde jen o hispánské trans ženy jako Venus nebo o černošské trans ženy.
Nejde jen o LGBTQ lidi.
Jde i o vás.
Protože nikdo z nás není svobodný,
pokud nebudeme všichni svobodní. Děkuji.
Chci jen říct, že jsem o tomto příběhu nevěděl,
dokud se ke mně nedostala tato vyhláška.
Chci pochválit všechny mluvčí,
protože i když to vypadá jednoduše, jednoduché to není.
Není to snadné, protože se vystavujete všem možným útokům,
verbálním i fyzickým.
Není to snadné.
Chci vás jen pochválit a…
Pokud chceme přijmout rozmanitost,
přijměme rozmanitost.
Nebuďme selektivní v tom, co chceme přijmout.
Přejdeme k hlasování veřejného slyšení o městské vyhlášce 23-070,
radní Prinz-Arey.
Ano.
- Radní Boggiano. - Ano.
- Radní Saleh. - Ano.
- Radní Solomon. - Ano.
- Radní Gilmore. - Ano.
- Předsedkyně rady DeGise. - Ano.
Návrh byl schválen poměrem hlasů šest ku nule.
Členové rady Ridley, Rivera a Watterman…
Gratuluji.
Jde se slavit.
Slavit? Chci vidět, jak to tam chodí. Těším se na to.
Kdyby tu byla Venus, odnesla by si tu největší trofej.
Jdeme na bál.
Možná dnes večer potkám Popelku.
Jo? Co uděláš se skleněným střevíčkem?
Uvidíme, který jí sedne.
Kudy půjdeme? Podle mě je to tady.
Jo, jdeme za světly.
Vypadáš nádherně.
To je fakt úžasný. Je to pěkně…
Je to…
Pořád truchlím.
To se nikdy nezmění.
Ale…
Teď toho chápu mnohem víc,
než když celý tento proces začínal,
protože jsem potkal hodně dobrých lidí.
Fakt dobrých lidí.
A díky nim jsem to mnohem lépe pochopil.
Venus byla někdo výjimečný.
Jsem hrdý na ni a na to, co dokázala.
Kéž bychom pro ni mohli udělat víc.
Vždycky si myslíte,
že zítra něco doženete a uděláte to a to.
Ale když se někdo svého zítřka nedožije,
tak je to ta nejtěžší věc.
Kéž by tu byla.
Z PARIS IS BURNING
Prvně bych jí řekl: „Omlouvám se.“
- Čau, krásko. Rád tě vidím. - Ahoj. Už je to dlouho.
- Jak se máš? - Dobře.
- Posaď se. - Tak jo.
Jen do toho.
Ležím dobře?
Jo, jen si tě trochu otočím. Trošku se posuň, abys nebyl…
Nahoru? Dobře.
- Ať máš pohodlí. - Jo.
Jdeme na to, Venus.
Někomu jsem zrovna říkal,
že letos v listopadu to bude 22 let, co jsem střízlivý.
Byl jsem tenkrát v San Franciscu a už jsem nechtěl dál existovat.
Nevěděl jsem, co budu dělat.
Zavřel jsem oči a najednou na mě mluvila Venus. Fakt jsem to cítil.
Cítil jsem, jak mi říká:
„Nesmíš to vzdát. Musíš najít pomoc.
Ostatní tě potřebují.“
A byla to pravda.
Jo.
Vypadá to nádherně, Jas.
Všechno je tak, jak má být.
Jak jsem říkal, konečně dostane svoje růže…
- Jo. To je super. - Svoje květiny.
Z domu bude památka.
- Je to nádhera. - Jo.
Všechno jsme se snažili udržet v původním stavu.
Něco ale nebylo možné.
Ty vole.
- Něco jsem našel, když jsem to opravoval. - Vážně?
- Jo. - To je brož.
- To patřilo Venus. - Můžu to vidět?
Pamatuješ si to? Venus to nosila.
- Počkat. - Našli jsme to ve zdi.
- Je babiččina. - To vidím poprvé.
Venus ji rozbila, na něco si ji dala a babička z toho šílela.
- Tohle si pamatuju. - Ukaž mi to.
- Jo. - Šílený.
- Chci se na to podívat. - To už je věčnost.
- Nádhera. - Vyfotím to.
- Vezmi si ji. Je tvoje. - Děkuju.
Mockrát děkuji.
Jo.
Jsi Xtravaganza a jsi matka housu,
takže chci, abys ji měla.
Díky.
Budu si jí vážit.
Jsme rodina.
A vždycky tady pro vás budeme.
Stačí jen zavolat.
Tyto dvě rodiny můžou existovat společně,
aby vytvořily ještě úžasnější lidskou bytost.
Domov Venus Pellagatti Xtravaganzy
je teď naším domovem.
Gisele, pojď sem, zlato.
Mockrát díky. Vážím si toho.
Jo, vyfotíme se všichni.
- Pojďte. - Pojď, Jillian. Helen, ty taky.
- Pojďte. - No tak, Jill.
Venus.
- Jo, X! - Tak jo. Asi jsem teď taky členem.
- Venus. - Venus.
- Super. Jo! - She's got it.
She's got it.
Baby, she's got it.
She's got it.
I'm your Venus,
I'm your fire, your desire.
Jo!
I'm your Venus,
I'm your fire, your desire.
NA PAMÁTKU VENUS PELLAGATTI XTRAVAGANZY
5. KVĚTNA 1965 – 21. PROSINCE 1988
VENUSIN PŘÍPAD ZŮSTÁVÁ OTEVŘENÝ
A VYŠETŘOVÁNÍ JEJÍ VRAŽDY POKRAČUJE.
Jersey, aplaus pro Venus Xtravaganzu.
Šťastný den transgender viditelnosti dnes i každý jiný den!
Na trans životech záleží, zlato.
Hezky zatleskejte.
Tleskejte, jo, hezky zatleskejte.
Ať se mi ukáže,
jen mně,
můj bratr Syd Xtravaganza.
Trans muž
v otevřené kategorii.
To je odvaha.
Odvaha ze staré školy.
Ukaž nám starou školu, Syde.
Ukaž nám starou školu.
Jedinečný
Syd Xtravaganza.
Když je řeč o vogu,
nesmí chybět můj otec, José Xtravaganza.
Ukaž nám, jak se to dělá, tati.
Potlesk pro Josého Xtravaganzu.
Tak jo,
Amara přináší pořádný vogue,
mezinárodní vogue.
Sáhni si na tu kůži.
Sáhni si na tu kůži, zlato.
Sáhni si na ni.
Potlesk pro Gisele Xtravaganzu!
To je Gisele Xtravaganza.
Ještě jednou…
Gisele.
Gisele Xtravaganza.
To je Joe Pellagatti.
Říkám Joe Pellagatti.
Tady jsem.
Dobrý, Joe.
Projdi se nám, Joe.
Pro Venus, Joe Pellagatti.
- Přesně tak! - Potlesk pro něj!
Louie, kde jsi?
Říkám Louie, Louie, Louie.
Louie, kde jsi?
Říkám Louie, Louie, Louie.
Přivítejte Johna Pellagattiho Xtravaganzu.
- Rozjeď to, DJ! - X, X, X!
Xtravaganza!
X, X, X!
NA PAMÁTKU DERRICKA XTRAVAGANZY
VĚNOVÁNO VENUS PELLAGATTI XTRAVAGANZE, LAYLEEN XTRAVAGANZA CUBILETTE-POLANCO,
LORENĚ XTRAVAGANZE
A VŠEM TRANS, NEBINÁRNÍM A GENDEROVĚ NEKONFORMNÍM OBĚTEM NÁSILÍ.
Překlad titulků: Jan Kavalec
Ty jo. Dobře. No teda.
Běžte všichni domů.
Běžte všichni domů. Je konec.
Běžte domů!