Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
У 1991 р. документальний фільм «Париж горить» став світовою сенсацією.
Це хроніка квірної і трансгендерної бальної культури в Нью-Йорку,
яка розповідає про мрії і боротьбу цієї спільноти.
Однією з найбільших зірок фільму стала Венера Екстраваґанза.
Я хочу машину.
Я хочу бути з чоловіком, якого люблю. Я хочу повінчатися в церкві в білому.
Я хочу дітей. Хочу всиновити дітей.
Я хочу бути професійною моделлю
перед камерами
у світі високої моди.
Я цього хочу. Це те, чого я хочу.
І я цього добиватимусь.
Венеру вбили до виходу фільму.
Її вбивство так і не розкрили.
Тепер її біологічна родина — Пеллаґатті —
шукає інформацію про смерть Венери.
І про її життя…
Венера — це ікона.
Хочеш поговорити про вичитку?
Вона така відома.
Поговоримо про вичитку.
Венера Екстраваґанза — моя сестра.
Сила Екстраваґанзи!
ЕКСТРАВАҐАНЗА
Наш Дім — це наша родина.
Ось так.
Венера була нам ріднею.
-Вона завжди буде Пеллаґатті. -Ми підтримували одне одного.
-Я захищав усіх братів і сестер. -Твоя сім'я любить тебе.
Я захищаю своїх дітей, бо це моя сім'я.
Навіть якщо йдеш у 7-Eleven,
зроби з нього довбаний подіум.
Ми витримали випробування часом.
Екстраваґанза!
Я — Пеллаґатті.
Я ТВОЯ ВЕНЕРА
ДЖЕРСІ-СІТІ, НЬЮ-ДЖЕРСІ
Я працював там.
Після роботи ми завжди каталися
зі спущеним дахом.
Дивилися на дівчат.
Проїжджаю я тут на червоне,
на Монтґомері й Марін,
і поки їду кварталом,
прямо там бачу білявку.
Сексуальну.
Я опускаю вікна і поки під'їжджаю до неї,
вона розвертається, дивиться на мене,
а це моя сестра Венера.
І я такий: «Та ні».
І коли вона мене побачила, то зняла свої високі підбори
і просто дременула.
Спустилася в метро.
Я намагаюся її наздогнати.
Вона перескакує турнікет.
Прибуває потяг, вона застрибує.
Я не встигаю, тож вертаюся назад,
і бачу свого друга Сема.
Я такий: «Ти ж цього не бачив?» А він: «Я нічого не бачив».
І я сказав: «Добре».
Я поговорив з бабусею.
Спитав її: «Бабусю, ти знала, що … вдягається в жіноче?»
«Дорогенький, ти де був?
Вона вдягається в жіноче вже роками». Я такий: «Вперше чую».
Це для мене новина.
Смішно було, коли вона роззулася.
Вона вміла швидко бігати.
Я старший брат Венери,
друга дитина в сім'ї.
Я нечасто виходжу на люди.
Я людина старої школи.
Мій брат Джон — найстарший, він намагався всіх контролювати.
А Луї — наймолодший.
Часи були інші.
Кожен намагався корчити з себе мачо.
Але Венера була іншою від самого початку.
Вона не бігала з м'ячем, як ми з братами.
А танцювала на розі з моїми колишніми.
Якби ж можна було повернути час назад,
зазирнути в кришталеву кулю й побачити,
що станеться.
Тут багато людей, які вже не з нами.
-Дивіться… -Де ти це взяв?
-Було серед речей від мами. -Ясно.
-Це Венера. -Гляньте, яке волосся.
-Я пам'ятаю, як ламалися фени. Як… -Так.
На лиці видно схожість до Пеллаґатті.
-Подивіться. -Правда?
Завжди виглядала гарно.
-Завжди танцювала і була дуже популярною. -Так.
-Пам'ятаю. -Вона танцювала просто…
-У школі. -Неймовірно танцювала.
-Так. -Вона точно випередила свій час.
Я ціную ці часи,
бо в інші часи,
маю вам сказати, було дуже важко через…
Батьків.
Коли вас кілька днів не було вдома,
Гоппі дозволяв собі
напиватися в зюзю.
-Так. -Гоппі був нашим вітчимом.
Я не терпів його вибрики.
«Іди в сраку», — казав я йому. Навіть коли був малим.
-Я ніколи не забуду, коли… -Так.
Ми мали двоярусні ліжка,
я спав зверху, а Джон — знизу.
Ти такий: «В сраку його.
Він мені не батько. В сраку його».
А мама просто була сита по горло. Зайшла в кімнату, схопила Джона.
У нього тоді була зачіска афро.
-Била мене головою об батарею. -Витягла його з ліжка.
Я такий: «Джоне, замовкни».
-Так. -Але він не мовчав.
Якось глянув на пляшку горілки й кажу: «Ти любиш цю хрінь».
І вгатив його нею по голові.
Мама збісилась, викинула мене з дому.
Думаю, тому мама переїхала в Каліфорнію.
-В хід пішли руки. -Я казав йому: «Я тебе вб'ю».
-А от Венера… -Завжди тиха, десь у куточку.
Вона була тиха й розповіла про себе,
аж коли мама переїхала.
Ага.
-Але… -Ми знали, що їй подобаються хлопці.
-Усі знали. -Але не знали, що вона транс.
Тому ми не…
-Ми не могли цього зрозуміти в 1980. -Так.
-Чи 1981. -Я тоді так зірвався.
Пам'ятаю, я схопив її за щиколотки й перевернув догори дриґом.
«З тобою щось не так. Ти геть здурів».
Особисто для мене, коли я побачив,
як у «Париж горить»,
сестра пояснила все своїми словами:
«Я лише хочу, щоб мене любили, одружитися,
мати будинок з білим парканом».
Коли я це почув, то почав розуміти.
Але коли ми дізналися про те, як її в нас забрали,
нас просто охопив гнів.
Так.
Я скажу вам, з чого все почалося, якщо по правді,
це коли той сраний придурок поставив…
Він поставив камерну виставу —
«Розгадка загадкового вбивства Венери Екстраваґанзи».
Це роз'ятрило старі рани.
І тоді ми сказали:
«Ми мусимо зробити щось краще за цю дурню».
Ми завжди знали, що сталося, де це сталося і коли.
-Принаймні ми так думали. -Так. Але не знали хто.
Нерозкриті справи трапляються вже багато років.
А якщо є ДНК?
-Так. -Якщо це можливо.
Багато часу минуло,
але я знаю, що Екстраваґанзи ще є.
-Знаєш? -Так.
Які шанси, що ти зустрінеш людей, які її там знали?
-Дуже невеликі. -Невеликі.
-Так, але ніколи не знаєш. -Так.
Через те, ким вона була,
думаю, ми зможемо переконати людей допомогти нам.
-Венера на це заслуговує. -Згоден.
-Так. -Зробимо, що мусимо.
Я завжди знала, що стану дівчиною.
Ще відколи мені було сім чи вісім,
я завжди відчувала, що хочу бути красивою леді
і влаштовувати…
ПЕРЕМОНТОВАНІ УРИВКИ З «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
…покази мод.
Але тим, хто не може мене прийняти…
Думаю, це тому, що вони відмовляються
і не хочуть цього розуміти.
ПЕРЕМОНТОВАНІ УРИВКИ З «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Дім?
Це родина. Можна й так сказати.
Це родина для дітей, які не мають рідних.
Коли від людини відмовляються мати й батько,
її родина,
коли вона виходить у світ, то шукає.
Тих, хто заповнить цю порожнечу.
Я знаю це з досвіду,
бо до мене приходили діти
і трималися за мене так, ніби я їхня мати.
Моя мати — Енджі Екстраваґанза,
а батько — Девід Екстраваґанза.
Мені тільки-но виповнилося 15,
і я їм усім сподобалася, решті Дому Екстраваґанза,
і вони вирішили, якщо я хочу стати Екстраваґанзою,
то маю спершу пройти бал,
і якщо трофей буде моїм, я стану Екстраваґанзою.
Суспільство любить футбол, баскетбол.
Це їхні розваги.
А в нас — бал. Ми готуємося до балу.
Готуємося ретельніше,
ніж будь-хто інший.
-Саме так. -Бал — це наш світ.
ДІМ ЕКСТРАВАҐАНЗА
РЕПЕТИЦІЇ МАЙБУТНІХ БАЛЬНИХ ЗМАГАНЬ
Бачиш, як вона повертається набік? Не дивися вбік, Чі.
-Не можна дивитися вбік. -Треба…
Найголовніше — це очі.
Забудь про ходу, про все. Головне — твоя енергія, твоя…
ДЖИЗЕЛЬ ЕКСТРАВАҐАНЗА МАТИ ДОМУ ЕКСТРАВАҐАНЗА
Оце.
Хуане, давай!
Хуан!
Покажи їм. Так.
Давайте, щоб були самі десятки.
Сід Екстраваґанза?
Cід Екстрава… Екс? Екстраваґанза!
Стеф Екстраваґанза, Стеф Екстраваґанза
Деррик, Деррик, Деррик Екстраваґанза
Деррик, Деррик, так!
Так!
Мати!
-Мати! -Екстраваґанза!
Мати!
Добре, ви готові до балу ще з минулого разу.
Я прийшла в Дім Екстраваґанза 1999 року.
Але мені було 15, коли я вперше побачила «Париж горить»
вдома в мого брата-трансгендера.
То був поворотний момент у моєму житті.
Історія Венери — це наша історія.
Я ніколи з нею не бачилася, але розумію її.
УРИВОК ІЗ «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Я багато разів була на волосину від смерті,
але я досі тут.
Мені пощастило.
Я стільки плакала, що вже втомилася від цього. Пора діяти.
34-ТА ВУЛИЦЯ, ПЕНН-СТЕЙШН
НЬЮ-ЙОРК, ШТАТ НЬЮ-ЙОРК
Я ніколи не бачила Венеру.
ДЖИЛЛІАН ДОЧКА ДЖО
Я народилася за сім років після її вбивства.
-Сьомий поверх. -Джилл.
Я знаю про неї з родинних історій і з екрану.
Вона, мабуть, зараз десь там каже: «Чого ви так довго?
Нарешті».
Надіюсь, вона керує тим, що тут зараз відбувається,
я справді в це вірю.
Згуртувати ефективну команду.
-Джилліан. -Привіт.
-Нарешті познайомлюся з вами особисто. -Привіт.
-Так приємно познайомитися.
Я дуже рада знайомству.
Привіт, я Джо.
-Так, вітаю. -Дуже приємно.
-Взаємно. -Радий нарешті познайомитися.
Це неймовірно…
Так. У нас просто мільйон запитань.
-Так? Джоне? -Як справи?
Добре. Рада знайомству.
Я теж радий. Дуже приємно, що ти прийшла.
Мої думки зараз з моєю сестрою.
І…
Трохи хвилююче.
-Уявляю. -Так.
У людей було враження, що нам байдуже до неї,
але це зовсім не так.
Так, я чула історії про вашу сім'ю,
але ніколи не знаєш, поки не поговориш з родичами особисто.
Луї дуже влучно сказав.
Сказав: «Слухайте, це ж друга родина Венери». Тому…
На нашу думку, дуже важливо, що Дім долучається
до всього цього.
Венера — не єдина, кого вбили з нашого Дому.
Я хотіла зробити це також через те, що з'явиться можливість
розкрити справи інших дівчат.
Дуже сильно — побачитися з рідними, яким не байдуже.
Так. Є така приказка:
«Часом усе розвалюється,
щоб потім склеїтися докупи».
-Це ми й намагаємося зробити. -Так.
-Де можна сісти? -Де хочете.
-Вітаю. -Як справи?
Джизель, це наш молодший брат, Луї.
Привіт, братику Луї.
Доброго ранку, Джизель. Приємно познайомитися.
-Дякую, що прийшли. -Дякую за те, що ви робите.
Ми знаємо, що ви намагаєтеся відновити
розслідування вбивства вашої сестри і, за можливості, отримати копію справи.
Але вас спіткали перешкоди з боку поліції Нью-Йорка.
Це ще м'яко сказано.
Я трохи здивований,
бо поліція Нью-Йорка переважно дуже лояльна до родичів жертв.
Це вам, звісно, не центр обслуговування клієнтів,
але до родичів жертв вони зазвичай ставляться відмінно.
Ми так і не отримали нічого з її речей.
Взагалі.
-Я… -Єдине, що нам повернули, це її тіло.
Так. Отже…
-У них же досі є справа? -Авжеж.
-Так. -Я хочу побачити документи.
Ми хочемо допомогти прискорити цей процес і, якщо треба, подати позов,
і попросити суд дати вам доступ до справи.
У справі мають бути слідчі дії,
до яких тоді вдалися детективи, чи знайшли вони зразки ДНК,
чи були якісь підозрювані, з якими вони, можливо, говорили,
і що вони зробили, щоб завершити розслідування.
Овва. Це… чудово.
Зрештою вони дадуть нам справу,
і я допоможу вам розібратися.
Сподіваюся, це принесе вам спокій, на який ви заслужили.
Так. Цього ми й хочемо. Це найважливіше.
Я за два дні отримав від нього більше відповідей,
ніж за клятих 30 років.
Даруйте на слові.
У кожній родині є такий персонаж.
Нічого страшного.
ДЖЕРСІ-СІТІ, НЬЮ-ДЖЕРСІ
ВОСЬМА ВУЛИЦЯ МОНМУТ-СТРІТ
Ходімо.
МАЙК ПЕЛЛАҐАТТІ СИН ДЖОНА
Звідси все й почалося для мене.
На цьому розі. Як справи, друже? Як ти?
-Нормально. -Добре.
-Уважно слідкуєш? -Так.
Дивись. Я тобі покажу, яке це було божевілля.
-Тітка Прісцилла жила тут, у 342. -Так, ясно.
У 343 з половиною жила бабуся.
-З пуерториканського боку. -Так.
І саме там знімали «Париж горить». Прямо там, усередині.
І це там Венера дивилася за тобою, коли я вночі спав.
Отут жили ми.
Я, дядько Джо, дядько Луї і дядько Френкі.
Венера жила там якийсь час, але потім пішла жити до бабусі навпроти.
Ось тут. Ціла моя родина.
Тітки, дядьки, двоюрідні брати й сестри, друзі.
Усі ми. Ходімо, покажу тобі будинок бабусі.
Здуріти.
Я живу тут, у Джерсі-Сіті, з бабусею.
Вона моя найближча людина з усієї родини.
Вона піклувалася про мене все життя,
можна сказати, від народження.
Я — її дитина.
Вона дуже мене захищає,
і їй не подобається, коли я поруч із чоловіками.
Вона не хоче, щоб у мене були хлопці,
бо думає, що вони мене використають,
створять мені проблеми і завдадуть страждань.
Дивіться.
Вона була такою стильною.
Якась сердита тут.
Типу: «Що я тут роблю? Я маю бути жінкою».
Так, а тут що в нас?
«Громадська бібліотека Джерсі-Сіті.
17 листопада 1988 року».
Вона отримала цей читацький квиток перед самою смертю.
Тут її ім'я при народженні.
Не «Венера».
ПЕЛЛАҐАТТІ 8-МА ВУЛИЦЯ, 343½
Вона його не любила.
Її деднейм, старе ім'я, є і на її надгробку,
який ми з братами змінимо, сподіваюся.
Ну добре.
Гарно.
Я зупинюся тут
і заглушу мотор.
Скільки часу ми будемо на відео? Знаєте?
Недовго.
Я дзвоню тобі, бо отримав листа
з відділу РАЦС штату Нью-Йорк.
-Знаєш? -Ага.
-Готовий? Хочеш відкрити? -Ні, відкривай ти.
Яка у вас нині погода?
-Прекрасна. -Гарна.
Ага.
Момент істини, бро.
Точно.
Дивіться.
-Дай подивлюся. -Ми на це й чекали.
Так, у мене два. Дивися, брате.
Що там написано зверху? «Свідоцтво…»
«Місто Нью-Йорк. Свідоцтво актів цивільного стану».
Ти в окулярах.
«РАЦС, департамент охорони здоров'я в Мангеттені».
СВІДОЦТВО ПРО СМЕРТЬ
Читай далі.
Отже, «Ім'я померлої —
…Пеллаґатті».
-Неправильно написали ім'я. -Гниди.
«21 грудня 1988 року».
Думаю, це коли її визнали мертвою.
Так, місце: «Західна 46-та вулиця, 264.
Задушення».
-Так. -Це…
Знаєте що? Я не хочу…
Це просто жалюгідно.
А це допоможе,
якщо ми захочемо змінити ім'я чи щось таке?
-Допоможе? -Звісно, що допоможе.
Тут багато потрібної інформації.
-Нагадую: детективи не сказали нам нічого. -Ні.
-Це була якась велика таємниця. -Так. Велося розслідування.
Їм було байдуже.
Ага.
Це просто ганьба.
Комусь зійшло з рук убивство, це не дає мені спокою.
Ми поговорили в зумі.
Я хочу переконатися, що нічого не змінилося.
У вас була сестра, Венера,
і її вже немає з нами з 1988 року?
Правильно.
Вона була трансжінкою і також входила в Дім.
Тож і ви, і родина Дому погоджуєтесь,
що хотіли б змінити її ім'я посмертно,
тобто змінити її ім'я після смерті.
Правильно. Оскільки її забрали в нас так рано,
ми, як її живі брати, вирішили,
що хочемо зробити щось на її честь
і дати їй те, що вона б і так зробила сама —
змінити її ім'я.
-Її звали Венера. -Так.
Коли ви зміните її ім'я, отримаєте завірену копію.
І тоді, якщо є ще щось з її ім'ям, що ви хотіли б змінити,
то не буде проблемою взяти копію цього наказу,
показати, кому треба, і сказати,
що це — її справжнє ім'я.
І треба виправити те, що треба виправити.
Чудово.
Я радію, але мене хвилює,
чи не з'явиться хтось раптом і не створить нам проблем?
Все може пройти дуже гладко, а може полетіти шкереберть.
Але ми розберемося.
Нам теж було нелегко це зробити.
-Так. -У мене є бізнес, корпорація.
Чи те, що Венера — моя сестра, якось вплине на мою здатність знайти роботу?
Бо такі люди існують.
-Так. -Вони існують.
Я розумію складність ситуації і чому ми це робимо.
Але твої перестороги щодо бізнесу
і є причиною, чому люди не роблять камінг-аут.
Цю систему непросто подолати,
але перший же абзац на цій сторінці…
-Потужний, правда? -Так.
Отже, «Обсяг послуг в суді.
Ви маєте намір посмертно змінити ім'я сестри,
Венери Пеллаґатті Екстраваґанзи, щоб підтвердити її гендерну ідентичність.
Ви усвідомлюєте, що, наскільки відомо вашому адвокату,
це перша така спроба у Нью-Джерсі,
і для цього не існує жодної встановленої процедури.
Організація Trans Affirming Alliance береться за цю справу,
щоби просувати права
трансгендерних і небінарних мешканців Нью-Джерсі.
Це стратегічна судова справа,
адже її охоплення може сягати за межі вашої родини».
Це дуже цікаво,
бо ми, думаю, підвищимо обізнаність і, можливо, принесемо зміни.
Зелене.
Отакої.
Видно, що я з Джерсі-Сіті.
БРУКЛІН, НЬЮ-ЙОРК
Коли я дізнався про вбивство О'Шея цього тижня,
я був приголомшений.
Сердитий, що ще один наш брат мав загинути.
О'Шей був невід'ємною частиною молодої, процвітаючої ЛҐБТК-спільноти в Нью-Йорку.
Він був найліпшим із нас.
Він був творчим, оптимістичним і розкривав найкраще в оточенні.
Він часто виражав свою любов до життя через танець.
І ніч його вбивства не була винятком.
Ми мусимо знову й знову оплакувати членів нашої спільноти.
Це дуже вимотує.
Амінь.
Хочу відзначити всіх, хто прийшов,
щоб спільно створити безпечний простір,
де ми можемо пережити ці втрати й оговтатися.
КВІН ДЖИН
Танцювати воґ — не злочин.
Танцювати воґ — не злочин!
Сьогодні ми танцюватимемо для О'Шея.
-Так! -Так!
-Скажи його ім'я! -О'Шей!
Танцювати воґ — не злочин
-Танцювати воґ — не злочин -Ні
Танцювати воґ — не злочин
ПРАЙД-ЦЕНТР ГУДЗОН ДІМ / ГОЛОС
Я виросла у світі,
де думала, що я одна така.
ДЖІЯ ЛАВ ОРГАНІЗАТОРКА МІТИНГУ ЗА О'ШЕЯ СИБЛІ
Венера була уособленням впевненості,
я вдячна, що вона поділилася своєю історією,
бо це дало мені змогу одного дня поділитися своєю історією.
Така нагода рідко випадає.
У спільноти є свої герої,
але рідко є шанс зустрітися з їхніми родичами.
Вона була сильною.
-Так. -Так. Вона випереджала час.
Так.
ДЖІЯ ОРГАНІЗУВАЛА ЗУСТРІЧ ІЗ ХОСЕ ДІСЛОЮ ЕКСТРАВАҐАНЗОЮ,
ЯКИЙ ЗНАВ ВЕНЕРУ В 1980-Х.
Ця людина любила Венеру, як ми, і страждала, як ми.
Може, ми його заспокоїмо.
ХОСЕ ДІСЛА ЕКСТРАВАҐАНЗА
-Привіт. -Привіт, я Луї.
-Хосе. Радий знайомству. -Привіт, Хосе. Я Джо.
-Радий знайомству. -Навзаєм.
-Як справи? -Добре. Дякую.
Сідайте.
-Дякую, що прийшли, Хосе. -Дякую, що подзвонили.
Ми вдячні за зустріч.
Я часто думав про те, що скажу вам, коли зустрінуся з вами особисто.
Венера була…
Вона була моєю сестрою і племінницею по Дому.
Вона була гарною. Вона була вільною.
Вона була кумедною. І запальною.
Вона любила себе такою, як є.
Родичі не усвідомлюють, якої шкоди завдають.
Дім Екстраваґанза складався…
з людей, пошрамованих нехтуванням з боку їхніх родин.
Венера — не виняток.
Я знайшов спокій у житті. Я багато з чим змирився.
Тридцять років тому я б не подумав,
що все пройде так ввічливо, як зараз.
І скажу чесно.
Мені було дуже образливо
від самих лише розмов із Венерою
і болю, який вона відчувала.
Вона казала щось погане про свою родину?
-Не погане як таке. -Бо мені важко в це повірити.
-Справді? -Так.
І чому ж?
Тому що ми з розбитої сім'ї.
Мати й батько розійшлися.
-Венера жила з бабусею. -Так.
Моя бабуся була їй як мама.
Вона не відчувала такої любові від решти своєї родини.
-Її братів чи родини як такої? -Він каже про всіх.
Так, і, мабуть, тому вона знайшла нову сім'ю
з Екстраваґанзами. Так?
Так.
Можу лише сказати, що не звинувачую Венеру,
бо де вона отримувала любов?
Де отримала визнання, й трофей, і квіти?
Але я маю також додати,
що я наполегливо стоятиму на своєму, що люблю свою сестру.
-Розумієте? -Не те щоб ви її не любили.
Вона точно нарікала й жалілася, бо зі мною було не солодко.
Частково це так, але те, що вона почувалася відкинутою…
-Це зрозуміло. -Так.
Але я знав Венеру ще до того, як вона нею стала,
як її молодший брат.
Я маю з нею глибокий зв'язок як брат.
Розумієте?
Він був…
Він був справжнім.
І, звісно, тоді нас це, можливо, спантеличило.
Бо як я можу зрозуміти щось, про що нічого не знаю?
Але я розумію її біль з того, як сильно вона любила нас і свою сім'ю
і як через це почувалася.
І мені це теж розбиває серце.
Бо той, хто зробив це з моєю сестрою,
вкрав її у вас
і вкрав її в нас.
І я співчуваю вашому болю.
Але я знаю одне.
Ми з братами не боїмося сказати, що любили сестру.
Може, ми не знали, як показати свою любов, коли вона цього потребувала.
Я це визнаю.
Але я також скажу вам, як сильно я її любив,
і кажу це від щирого серця.
І я вам вірю. Знаєте чому? Бо ви тут.
-Це цінно. -Ми еволюціонуємо з часом.
-Так чи ні? -Так.
-Звичайно. -Еволюція. Куди без неї?
Це був її район.
-Так. -Так.
Для мене дуже важливо бути тут.
З'ясовувати, хто така Венера і що вона пережила.
Ось він, № 343½.
-Боже. -Ви серйозно? З половиною.
-З половиною. -З половиною.
-Кома п'ять. -Ого.
-Тут був її дім. -Це будинок, де вона жила.
Де її виховали.
УРИВОК ІЗ «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Ми тут за 34 роки після її вбивства — у голові не вкладається.
Стільки всього змінилося,
але водночас і ні.
Мати пуерториканське, італійське походження і бути трансгендерним —
що це все означало.
Що її дім був її прихистком, так?
Що її кімната — була простором, де вона могла мріяти,
що колись з'являться такі люди, як ви.
Так. Це дуже важливо.
-Так, це круто. -Дуже важливо.
-Ми знаємо, що це важливо. -Так.
Але щоб це визнали інші спільноти…
Звичайно.
Як це можна увіковічнити?
Треба стимулювати діалог.
Так.
Дивіться, скільки іксів.
-Ага. -Екстраваґанза!
Так.
Що таке, Педро?
-Ти це відчуваєш. -Відчуваєш?
Що з тобою, Педро? Ти це відчуваєш?
Відчуваєш якісь психологічні зміни в житті?
УРИВОК ІЗ «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
-Вона знову стала чоловіком. -Знову стала чоловіком?
Торкнися моєї шкіри, сонце.
Торкнися, сонце.
Торкнися всього.
Розумієш? Ти просто не витримаєш.
ДЖЕРСІ-СІТІ, НЬЮ-ДЖЕРСІ
Я шукаю сумку, яку поклав тут багато років тому.
Там були мої бутси, бейсбольні рукавиці.
Різне барахло з Каліфорнії,
де я грав у бейсбол, а ще були фото батька
і подарунок для Венери
на Різдво.
Перша жіноча річ, яку я їй купив.
Флакон парфумів Halston для жінок.
Парфумований спрей.
Halston.
Не знаю, чи їх ще виготовляють…
Ми не мали грошей, але я мав кілька баксів.
Їй би сподобалось.
Я все загорнув, поклав під ялинку, а тоді…
сталося те, що сталося.
Того року в нас не було Різдва.
Я постійно казав їй: «Будь ласка, бережи себе.
Там страшне. Ти в Нью-Йорку». Кокаїнові війни і все інше.
Було дуже страшно.
Аж 1 734 людини було вбито цього року в Нью-Йорку.
Рік 1980 став рекордним за кількістю вбивств у місті,
і відновилися заклики…
З тих пір, як існує крек,
який перетворив вулиці на тири,
рівень злочинності, включаючи вбивства,
різко злетів угору.
Ми боїмося їздити на метро вдень. А вночі взагалі не їздимо.
Я була з хлопцем, і він торкнувся мене там.
Він відчув його, побачив і просто оскаженів.
Сказав: «Сраний педик.
Виродок.
В тебе СНІД, ти хочеш мене заразити.
Ти здурів? Та ти гомик. Я тебе вбити маю».
Таке всяке, знаєте.
Я дуже злякалася і просто вистрибнула через вікно.
Схопила сумку й вистрибнула через вікно.
Вона була ніби моєю правою рукою.
Я сумую за нею. Сумую, де б я не була.
Іншими словами, вона була моєю головною донькою в Домі.
ПЕРЕМОНТОВАНІ УРИВКИ З «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Я казала їй: «Ти надто ризикуєш.
Ти надто необачна на вулицях. Щось може статися».
Але це була Венера.
Завжди ризикувала. Сідала в машини незнайомців.
Завжди робила те, що хотіла, щоб отримати бажане.
Детективи показали мені фото її трупа,
і саме я мусила передати цю інформацію її родичам.
Пам'ятаю, як подзвонила мама.
Сказала: «Піди по бабусю. Сталося щось жахливе».
У батька тоді був універсал.
Ми всі…
замовкли.
Їхали в тиші, знаєте,
аж до самого офісу патологоанатома.
Тоді ми заговорили.
Я, Джо й тато.
Він сказав: «Піди забери брата».
«Добре».
Я пішов з патологоанатомом.
Я сказав: «Витягніть руку», — бо у Венери був знак на руці.
Як яструб.
Бачили колись яструба?
Це через якісь ліки ще з дитинства.
Менінгіт. Вилилося на неї.
Був невеликий опік і він загоївся у формі яструба.
Тоді я сказав: «Витягніть руку.
Дайте подивлюся».
І він був там.
Я знав, що це вона.
Про таке не хочеться пам'ятати.
Не хочеться бачити, як розкладається твоя сестра.
Так.
Жахливо.
Я не знайшов, що шукав,
і це фігово.
Я згадую, що коли був молодшим,
МОНА МАРТІНЕС ДРУЖИНА ЛУЇ
то завжди відчував, ніби присутність Венери захищала мене.
Я вже казав, мама відводила нас до машини,
коли вони сперечалися, і ми спали в машині.
І Венера, навіть у такому віці,
захищала мене, обіймала.
Пам'ятаю так, ніби це було вчора.
Як почуваєтеся?
Нормально. Хочу подивитися, що тут.
Побачити нарешті, що й до чого.
Думки в голові гасають зі швидкістю світла.
Готові?
Кава жахлива. Одразу кажу. Жахлива.
Іронічно, що зустріч випала на сьогодні, бо сьогодні 34-та річниця.
-Так? -Так.
Для нас це був цілий квест.
Ми не отримали для вас фізичної копії всієї справи.
Але дістали дещо, чим з вами поділимося.
Це підсумок розслідування
у загальних рисах,
але деякі деталі, які ми дізналися зі справи,
буде нелегко почути.
Тіло Венери знайшли в готелі «Фултон».
Вона була під матрацом.
Картатий шарф
був міцно зав'язаний навколо її шиї.
На зап'ястках були сліди
від зв'язування,
це підтверджує, що вона була зв'язана
до того, як її вбили.
Її тіло знайшла економка, але поліція її допитала.
Поліція допитала кількох інших працівників готелю,
але головне те,
що на момент убивства не було реальних підозрюваних,
тому слід міг уже охолонути.
У лютому 1990 року
поліція змогла встановити особу декого на ім'я Робінсон.
Цей чоловік був ув'язнений
в окрузі Нассау за непов'язаною справою про зґвалтування.
Цей Робінсон
подзвонив детективу, який його заарештував
в окрузі Нассау,
і зізнався детективу,
що вбив повію
у готелі в Мангеттені.
У звіті про цю розмову
немає слів: «Я її задушив».
Там буквально написано: «Я зв'язав її».
А далі написано:
«Коли я переконався, що вона мертва,
то поклав на неї матрац, щоб сховати тіло».
А потім, мабуть, за день-два після цього зізнання
він повісився.
Мене ось що збентежило.
Ти сидиш за зґвалтування.
Нащо тобі зізнаватися в убивстві, якщо ти сидиш за зґвалтування?
-Джоне, у людей є совість. -Та невже?
-Я так вважаю. -Ти так вважаєш?
Я просто не можу повірити,
що хтось у в'язниці, а ви надто наївні,
якщо думаєте, що хтось, хто сидить за зґвалтування…
Джоне, ти думаєш, такого не буває? Буває.
-Думаєш, люди… -Вони скоюють…
Так, вони скоюють самогубства, але не зізнаються у вбивстві.
Зрозуміло,
що він сказав дещо, про що знав би тільки вбивця.
Де цей тип жив?
-Ми не маємо деталей. -Не маєте такої інформації?
Я кажу вам те, що є в досьє поліції.
Я не знаю, що правда, а що ні, але я цілком згоден з вами,
що це справді незвично,
коли ув'язнений за зґвалтування
зізнається в убивстві.
Може, він знав, що покінчить із собою.
Так, можливо.
А у справі є щось
про речові докази,
які можуть вказувати на підозрюваного?
Лейтенант Руссо казав, що, аби заспокоїти вас,
поліція Нью-Йорка знову відкриє справу і перевірить, чи є достовірні докази.
Як ви казали, якщо знайшли ДНК,
то звернуться до офісу судмедексперта,
щоб перевірити, чи є в них ДНК, чи інші докази.
Ви маєте робити те, що вважаєте за потрібне,
але, на мою скромну думку,
ви не дізнаєтеся нічого нового:
цей тип посперечався з нею,
сварка вийшла з-під контролю, і він її задушив.
Я не знав про…
що вона була зі зв'язаними руками.
Боже.
Чорт.
Він, мабуть, ще той кретин, бо вона ж і так була крихітною.
Засранець.
-Боягуз. -Так, боягуз.
Точно. Я так і сказав.
Я почасти злюся й на Венеру.
Скажу тобі ось що. Вона вживала.
Курила крек.
Так. Вона любила вечірки.
Вона все одно була людиною. Це не має значення.
Що б вона не зробила, вона все одно була людиною.
-Такого нікому не побажаєш. -У всіх є проблеми. Ніхто не ідеальний.
Я знаю це краще за будь-кого.
Я хочу побачити справу. Я хочу побачити цю справу.
-Це… -Знаю.
Джоне, що ще ти хочеш побачити?
-І все ж я хочу її побачити. -А я — ні.
А ви робіть, що хочете.
-Згоден. -Щось не сходиться.
Вони знають його ім'я. Знають, хто він.
-Це він. -Боже.
-Що ще покаже розслідування? -Це поверне Венеру?
Я вже вам казав. Її не повернути.
Це все не дарма. Мені дуже боляче.
-Розумію. Так. -Я не можу таке слухати.
Ми отримали інформацію.
Знаємо, хто винен.
Я розумію, про що ти,
але це просто зжере тебе зсередини.
Ми могли б згадати Венеру зараз.
-Який чудовий захід сонця. -Так.
Так, гарне сонце.
-Нічого собі. -Джерсі-Сіті.
Ага.
-Овва. Гарно. -Покажіть-но ще цю копію.
-Я дізнався, що хотів. -Так, я теж.
Втрата сестри зробила мене…
Ослабила мене. Хочете правду? Вона ослабила мене.
Шкодуєш і запитуєш себе: «Що я зробив не так?»
Я більше хвилювався про свій імідж, ніж про неї.
Я збираюся зустрітися з подругою сестри.
Хочу попросити її
розповісти мені якісь історії,
які я ще не чув.
Може, це…
допоможе мені ліпше зрозуміти сестру.
У Венери були лише брати, якби в неї була сестра, це була б ти.
Вона довіряла тобі,
говорила тобі те, чого не знаємо ми.
Тому я б хотів дізнатися,
як…
як воно було, проводити з нею час.
Венера любила своїх братів,
але зі мною вона почувалася в безпеці в іншому сенсі.
Вона мала власну кімнату в моїй квартирі.
Вона зробила її своєю.
І в цій кімнаті
вона знаходила спокій, коли хотіла усамітнитись.
Вона завжди заходила без ключів, через пожежний вихід,
але їй було комфортно.
-І знаєш… -Але це божевілля якесь.
Я про це й кажу. Я обожнювала цю божевільну дівчину.
Тому все було добре.
Може, вдома її б критикували
або вона вважала, що її будуть критикувати.
У цьому й різниця.
Але Венера любила своїх братів, родину.
Вона чітко казала, що любила вас усіх, Джоне.
Це правда.
Я добряче її діставав,
і не лише щоб загартувати,
я також робив паскудні речі.
Майкі був немовлям. Я сказав їй: «Подивися за ним, а я тобі заплачу».
Але крім цього я сказав:
«Якщо підеш з ним гуляти, не вдягайся, як жінка».
Я так і сказав, тому…
Тепер я себе картаю, бо це те, ким вона була.
Але з поваги вона вдягала спортивні штани, світшот,
збирала волосся у хвіст і клала Майкі у візок.
Ну, таке…
Не можна такого казати. Не треба було цього казати, але я сказав.
-Маєш там фото сестри? -Так.
Дуже гарне фото.
-Так. -Дай подивлюся.
Так мило.
-Це з балу? -Так.
Пам'ятаю, що вона відчула смак
після свого першого шоу в образі дреґ-квін,
а тоді ми заговорили про імена.
Придумали кілька.
Були варіанти «Крихітка», «Ляля», «Арахіска»,
і я така: «Якісь дурні імена».
А мені в голові постійно крутилася ця пісня, Venus.
Здається, Френкі Авалона. І я спитала: «А як тобі Венера?»
І її очі засяяли. Вона сказала: «Звучить так гарно.
Я хочу бути іншою». Вона сказала: «Це буде моє ім'я».
Так вона його й отримала.
І воно їй так пасувало, бо було іншим.
Так.
Це…
Це її ім'я.
ПЕРЕМОНТОВАНІ УРИВКИ З «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Думаю, це перед.
Треба засунути свою велику голову в цю дірочку.
Вона з'являється на світ.
Миле дзеркальце, скажи…
Хто королева балу?
Мені здається,
бали дали мені впевненість виділятися.
Коли я на балі, підборіддя високо, голова високо, очі прямо.
Я часто роблю так і за межами балу для захисту.
Так я навчилася бути впевненою на вулицях Нью-Йорка.
Куди б я не пішла,
я стараюся з усіх сил,
коли качаю.
-Привіт. -Сіде! Як справи?
Добре.
Боже! А де Амара?
Ось так. Так.
Привіт!
Ми так давно не бачились!
І не кажи!
УРИВОК ІЗ «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Мені зателефонував детектив Декер
з відділу нерозкритих справ.
-Вони знову почали розглядати справу. -Чудово.
Ми поговорили про те, чи могли бути втрачені докази
внаслідок пожежі на складі поліції або урагану Сенді.
Він зміг знайти три речі,
включно з предметом, яким її зв'язували.
І коли робили розтин підозрюваного,
у нього взяли зразок ДНК в картку FTA для збору зразків.
Поліція Нью-Йорка також отримала доступ до цієї картки.
Тому вони перевірять, чи є збіг між двома зразками.
Ну, це безперечно.
-Якщо буде збіг, ми отримаємо відповідь. -Так.
Слухайте…
-Міс Деанно, дуже вам дякую. -Звісно.
Неймовірно.
Просто неймовірно.
ПОЇЗДИ НА ПІВНІЧ
А звідки взялася ідея зробити цей будинок пам'яткою?
Венера Екстраваґанза була трансжінкою з Дому Екстраваґанза.
Вона приєдналася до нас на початках,
коли Дім тільки з'явився.
У неї великий досвід участі в балах.
Венера була пуерториканкою та італійкою
і жила в Нью-Джерсі, у Джерсі-Сіті.
Тут Венера Екстраваґанза виросла.
Вона була трансжінкою,
яка надихнула й вплинула на цілу культуру й покоління.
Вона надихнула мене й стількох дівчат,
вона була новаторкою в нашій спільноті.
Тому показати світу це публічне визнання
стало б свого роду справедливістю для Дому Екстраваґанза,
її рідних і самої Венери,
а також для транс- і ґей-спільноти.
Для всіх нас.
І зараз ми можемо сказати нашій спільноті, що вони заслуговують мати дім.
Гаразд. Дуже дякую за таку палку промову.
Думаю, будинок відповідає всім критеріям.
Тому я готовий висунути пропозицію з рекомендацією для наради з планування.
Вітаю.
-Як ти? -Як ти?
-Добре. Ти як? Я теж. -Радий тебе бачити.
-Хочете побачити? -Так.
Гаразд, дивіться.
«Зміна імені на Венера Пеллаґатті Екстраваґанза,
ім'я, яке покійна використовувала за життя,
набуває чинності негайно.
Видано 29 серпня 2023 року».
Мій день народження!
-Справді? -Так.
-Супер. Так. -Круто, ні?
Це вперше таке.
Наскільки знаю, такого ніхто не робив.
-То це прецедент. -Хіба трохи.
-Ні, не трохи. -Не трохи.
Хоч цей судовий наказ видано в окрузі Гудзон,
він діє всюди в Сполучених Штатах.
-Добре. -І в Нью-Джерсі.
Цей наказ мають виконувати всюди,
тобто практично всюди
цей наказ має виконуватися.
Пора зробити їй новий надгробок.
А ще я б хотів змінити її свідоцтво про смерть.
Ми їй винні.
Думаю, вона хоче, щоб я це зробив, бо це сталося в мій день народження.
Так.
Думаю, вона хоче цим щось сказати.
-Це неймовірно. -Правда?
Ми можемо зробити так,
щоб іншим людям було легше посилатися
на цей прецедент —
попросити суд видати письмове рішення,
а тоді опублікувати це рішення.
Ми не проти. Поставлю його в рамку.
Висітиме внизу, біля «Балтимор Оріолз»,
«Нью-Йорк Нікс», де все найкраще.
Я б зняв «Ніксів». Не знаю, але це твій дім. Роби, що…
-«Індіанаполіс Колтс». -Там багато кольорів.
-Буде дуже кольорово. ЛҐБТ-футболка. -Твоя ЛҐБТ-футболка.
Боже, тату.
-Давай п'ять. -Усе бери.
-Це добре. Гарно. -Так.
УРИВОК ІЗ «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
З малої,
галасливої, запальної королеви з Вілледжа
я стала зрілою юною леді, яка змагається на балах.
ПЕРЕМОНТОВАНІ УРИВКИ З «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Я хочу розпочати кар'єру
у професійній модельній сфері.
Я просто сподіваюся на краще.
Але якщо в мене не вийде, ніколи не знаєш…
може, зустріну колись мільйонера,
і він повезе мене по всьому світу.
ТАНЦІ
Ти хочеш дебютувати в іншій країні
чи в Нью-Йорку?
Мою високомодну цноту хочуть приберегти
для Європи.
-Гаразд. -Для Парижа, тому…
Паризький кастинг буде в кінці тижня, мабуть, у четвер,
тому мені можуть сказати сідати на літак у будь-який момент.
-Так. -Пакувати валізи й працювати за кордоном.
Це було б прекрасно.
Для поїздки в Європу треба було зробити новий паспорт,
а там досі вказане моє старе ім'я,
тож офіційно я досі мандрую світом
як…
-Знаєш? Отаке. -Ні! Ім'я, яке не можна називати.
Боже.
Якщо чесно, мені здається, що це тригерить деяких дівчат.
Батьки досі називають мене старим ім'ям, тому стає дуже…
І як тобі?
Це якось…
Це смішно, якщо чесно, бо я вся така жіночна,
тому це ніби:
«А коли я стану відомою, ви теж мене будете так кликати?»
Знаєш, мабуть, я була трохи ненормальною,
бо на мене щось найшло, і я сказала:
«Мене ніхто так не називатиме!»
І ніхто не називав.
Мені подзвонив Джон, сказав, що ім'я Венери тепер офіційно
Венера Пеллаґатті Екстраваґанза, тобто в неї обидва прізвища.
-Це офіційно. -То вони і надгробок змінили?
-Планують. -Це величезний крок.
Так.
Як на мене, це прекрасно, що її родина хоче так вшанувати її.
-Безумовно. -Усі разом, як одна сім'я.
-Я розмовляв з детективом Декером. -Справді?
Він каже: «Маю погані новини». А я питаю: «Що таке?»
Він сказав, що перший зразок ДНК повернувся з експертизи,
і вони виключили цього Робінсона…
Він не збігся з тим, що було під її нігтями.
-Тому справа лишається відкритою. -Фігово.
Він не закриє справу. Її заново відкрили.
-Але я ніколи не… -Це…
Коли ми вийшли з кабінету Джима… Я теж хочу покінчити з цим.
-Я сказав свою думку. -Я радий, що ти це зробив.
До сраки. Я сказав, що мені байдуже.
Я був на 98% впевнений, що це він зробив.
-Звісно. Так. -Повірити не можу. Це ніби…
Так. А я можу.
-У них є ДНК? -Так, щось є.
Хіба нема якоїсь бази даних?
Я про це й запитав. Чи можуть вони пошукати збіги в системі.
Отож.
Знову ж таки, це теж ткнути пальцем в небо, тому що…
-А це можна зробити? -Не знаю. Треба спитати.
-Це фігово. -Так.
-Не те слово. -Убивця досі на волі.
Треба сподіватися, що ця людина в системі
має якусь судимість або щось зробила.
Ні, необов'язково. Є ще люди, які вивчають свої генеалогії.
-Так. На ancestry.com. -Ancestry.com.
-Вони вносять туди свою ДНК. -Так.
-Можна знайти когось такого. -Невідомо.
-Хай роблять свою роботу. -Так.
Треба знову поговорити з Джимом про наші подальші кроки.
Ось і все. Але це якась нескінченна…
Без кінця.
Роками одна й та ж хрінь.
Вам, мабуть, дуже важко, бо ви вже думали, що знали, хто винен,
а тепер уже немає такої певності.
Але я хочу, щоб ви зрозуміли,
що хоча тест виключив цього підозрюваного,
він виключив його лише як власника цих зразків ДНК,
не більше.
Це в жодному разі не остаточний результат.
Ніхто вам не скаже,
якщо йдеться про ці зразки ДНК,
як їх зберігали, чи вони не зіпсувалися.
Ми маємо багато запитань.
Наприклад, на деяких зразках є змішані ДНК.
Ви, думаю, розумієте, що деякі зразки взято з-під нігтів Венери.
Деякі з шарфа,
яким, на їхню думку, її могли душити,
але вони цього не знають.
Тому це не означає, що цей підозрюваний не винний.
І, звісно, не означає, що він винний.
Це означає, що в нової команди є адекватний рівень скептицизму,
щоб вони повернулися до роботи старої команди.
Знаєте, я просто…
Знову ж таки, я вірю, що ми серйозно посунули справу вперед,
і дуже всім вдячний.
Просто мені вже здається,
що я, можливо, ніколи не дізнаюся, хто це зробив.
Не думаю, що ми дізнаємось.
Нам боляче, але дуже важливо,
що ми вголос говоримо про таку, як Венера,
і сам факт, що ми це робимо, дуже мене тішить,
і мені стає легше…
просто-таки жити,
бо є люди, які нас люблять і підтримують,
брати, які люблять своїх сестер.
Мене дуже надихає бачити, як вони згуртувалися.
Те, що всі ви зробили,
аби привернути увагу до цієї проблеми
і допомогти цілій спільноті,
є набагато
значущішим кроком для вшанування її пам'яті,
ніж з'ясувати з певністю, хто скоїв цей злочин.
І я маю надію, що біль від того, що ви не знаєте
з абсолютною впевненістю, хто це зробив, не затьмарить
усе те добре, чого ви досягли, об'єднавши людей,
щоб згадати її
і якою важливою вона була.
Дякую, Джиме.
Це не означає, що все безнадійно, але це дуже важко.
МІСЬКА РАДА
«Міська постанова 23-070,
щодо процедури огляду пам'яток історії:
будинок Венери Пеллаґатті Екстраваґанзи № 343,5, на Восьмій вулиці».
Це громадське слухання.
Усі охочі висловитися, підходьте до трибуни
і називайте, будь ласка, своє ім'я для протоколу.
Вітаю. Мене звати Амара Веласкес Екстраваґанза.
Вітаю міських радників.
«Сьогодні я тут, щоби віддати шану своїй сестрі,
Венері Пеллаґатті Екстраваґанзі.
Ми обидві — латиноамериканські трансжінки,
походимо з Пуерто-Рико та Італії,
ми обидві автентичні у своєму самовираженні,
обидві входимо в Дім Екстраваґанза.
Перетворення будинку Венери на місцеву й національну пам'ятку
показало б решті Америки, як вшановувати квір-людей.
Для трансгендерних людей дуже важливо
бачити себе в суспільстві,
бути його частиною та отримувати підтримку від влади.
Нам потрібні історичні квір-місця,
щоб ми могли осмислити все, за що боролися,
і все, за що досі боремося».
Те, що сталося з моєю сестрою — трагедія.
Те, що ви робите, якщо проголосуєте «за» —
це крок у правильному напрямку.
Тут твориться історія.
Це рішення може стати променем світла
для тих, хто потребує, щоб ми їх почули.
Ця ініціатива дуже важлива.
Ідеться не лише про латиномериканських, як Венера, чи темношкірих трансжінок.
Ідеться не лише про ЛҐБТК-людей.
Ідеться також про вас.
Бо ніхто з нас не може бути вільним,
якщо всі ми не будемо вільними. Дякую.
Хочу сказати, що я не знав про цю історію,
поки не було висунуто цю постанову.
Але я хочу похвалити всіх, хто виступив,
бо збоку це виглядає легко.
Але це не так.
Нелегко відкритися до всіх можливих нападів:
словесних, фізичних.
Це нелегко.
Я просто хочу похвалити вас і…
Якщо ми приймаємо різноманіття,
то приймаймо його.
Цілком, а не вибірково.
Щодо клопотання про закриття слухання за постановою 23-070,
Радниця Принз-Арей.
За.
-Радник Боджіано. -За.
-Радник Сале. -За.
-Радник Соломон. -За.
-Радник Ґілмор -За.
-Голова Ради Деджіз. -За.
Постанову ухвалено одноголосно.
Радники Рідлі, Рівера і Воттерман…
Мої вітання.
Ходімо на вечірку.
Вечірка. Хочу побачити, що там. Чекаю з нетерпінням.
Якби Венера була тут, вона втекла б з найбільшим трофеєм.
Ми їдемо на бал.
Може, зустрінуся з Попелюшкою.
Так? А що зробиш із кришталевими туфельками?
Подивлюся, яка підійде.
Ти куди? Здається, нам туди.
Так, ходімо на світло.
Ти така гарна.
Це справді вражає. Це дуже…
Це…
Я досі в скорботі.
І так буде завжди.
Але я…
Тепер я розумію набагато більше,
ніж на початку цього процесу,
бо познайомився з купою хороших людей.
Дуже хороших людей.
З ними я багато чого зрозумів.
Венера була особливою.
Я дуже пишаюся нею і тим, що вона зробила, її здобутками.
Хотілося б зробити для неї більше.
Бо завжди думаєш:
«Завтра наздоженемо. Завтра все зробимо».
Але коли для людини завтра вже не настає,
з цим змиритися найважче.
Якби ж вона була з нами.
УРИВОК ІЗ «ПАРИЖ ГОРИТЬ»
Найперше я б попросив у неї пробачення.
«БЛЕК ПЕРЛ»
-Привіт. Радий тебе бачити. -Давно не бачилися.
-Як ти? -Я добре.
-Сідай. -Гаразд. Добре.
Не соромся.
Так нормально?
Так. Тільки трохи тебе поверну. Підсунься вгору, щоб не…
Угору? Добре.
-Щоб тобі було зручно. -Так.
Починаємо, Венеро.
Я говорив комусь,
що цього листопада буде 22 роки, як я не п'ю і не вживаю.
ВЕНЕРА
Я тоді був у Сан-Франциско, і мені просто не хотілося жити.
Я не знав, що робити.
Я заплющував очі і бачив, як до мене говорить Венера.
Справді відчував.
Відчув, як вона сказала:
«Не можна здаватися. Звернися по допомогу.
Ти потрібен тут».
І це правда.
Розумієш?
ВЕНЕРА ПЕЛЛАҐАТТІ ЕКСТРАВАҐАНЗА 1965–1988
Виглядає чудово, Джас.
ВЕНЕРА ПЕЛЛАҐАТТІ ЕКСТРАВАҐАНЗА 1965–1988
Усе стає на свої місця.
Як я й казав, їй нарешті несуть троянди…
-Так. Це чудово. -Їй несуть квіти.
Будинок став пам'яткою.
-Це прекрасно. -Так.
Ми намагалися за змоги, щоб усе було оригінальне.
Не зі всім вийшло.
Здуріти.
-Я дещо знайшов під час ремонту. -Справді?
-Так. -Це брошка.
-Венерина. -Можна подивитися?
Пам'ятаєш? Венера її носила.
-Чекайте. -Ми знайшли її в стіні.
-Це твоєї бабусі. -Вперше чую.
Венера її зламала й кудись почепила,
і ваша бабуся дуже розсердилась.
-Я пам'ятаю. -Покажи.
-Ага. -Оце так.
-Хочу подивитися. -Це було так давно.
-Краса. -Дай сфотографую.
-Бери її собі. Звісно. -Дякую.
Справді, дуже дякую.
Так.
Ти Екстраваґанза й мати Дому,
і я хочу, щоб вона була в тебе.
Дякую.
Я буду її берегти.
Ми родина,
і ви завжди можете на нас розраховувати.
Тільки скажіть.
Ці дві родини можуть існувати разом,
щоб ще більше возвеличити цю людину.
Дім Венери Пеллаґатті Екстраваґанзи —
тепер наш дім.
Джизель, люба. Підходь.
Дякую. Дуже дякую.
Так. Усі ставайте до фотографії.
-Давайте. -Джилліан, давай. Гелен, ходи сюди.
-Давайте. -Підходь, Джилл.
Венера.
-Так, «X»! -Слухайте. Я тепер теж член Дому.
-Венера. -Венера.
-Чудово. Так. Так! -У неї є все
У неї є все
Я твоя Венера
Я твій вогонь, твоє бажання
Так!
Я твоя Венера
Я твій вогонь, твоє бажання
Пам'яті Венери Пеллаґатті Екстраваґанзи
5 травня 1965 — 21 грудня 1988
Справа Венери залишається відкритою,
і розслідування її вбивства триває.
Джерсі, наробіть галасу в ім'я Венери Екстраваґанзи.
З днем видимості трансгендерних людей сьогодні й щодня!
Життя трансгендерів важливі.
Плескайте для мене
Плескайте ось так
Я хочу побачити
Лише для себе
Мій брат, Сід Екстраваґанза
Трансчоловік
Відкрите змагання
Сміливий, сміливий
Старого гарту
Покажи нам, Сіде
Покажи нам
Єдиний і неповторний
Сід Екстраваґанза
Коли говорите про воґ
Ось мій батько, Хосе Екстраваґанза
Покажи, як треба, татку
Ваші оплески Хосе Екстраваґанзі
Так-так
Амара зараз покаже вам, як качає
Цей міжнародний кач
Торкайся цього тіла
Торкайся цього тіла, люба
Торкайся тіла
Ваші оплески Джизель Екстраваґанзі
Кажу, Джизель Екстраваґанза
Кажу…
Джизель
Джизель Екстраваґанза
Кажу, Джо Пеллаґатті
Ось і я.
Добре, Джо
Покажи свою ходу, Джо
В ім'я Венери В ім'я Венери, Джо Пеллаґатті
-Так! -Ваші оплески
Луї, ти де?
Кажу, Луї, Луї, Луї
Луї, ти де?
Кажу, Луї, Луї, Луї
Привітаймо Джона Пеллаґатті Екстраваґанзу
-Діджею, качай ритм -X, X, X
Екстраваґанза!
X, X, X
Пам'яті Деррика Екстраваґанзи
Присвячується Венері Пеллаґатті Екстраваґанзі
Лейлін Екстраваґанзі Кубілетт-Поланко Лорені Екстраваґанзі
І всім транс-, небінарним і гендерно-неконформним жертвам насильства
Переклад субтитрів: Юрій Бик
Нічого собі. Ого.
А тепер усі додому.
Додому. Вечірку закінчено.
Додому!