Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Iran găzduieşte peste cinci milioane de refugiaţi afgani.
Ei îl numesc "Pământul fraţilor noştri".
Porneşte încălzirea!
Mohammad, lasă aia şi du-te şi ajută-l pe Qasem să încarce camionul.
Bine.
- Camionul pleacă în 30 de minute. - Bine.
Grăbeşte-te, se face târziu.
Mohammad, ajută-mă cu lăzile.
Grăbeşte-te, e frig.
PĂMÂNTUL FRAŢILOR NOŞTRI
Capitolul I - Mohammad Bojnord, 2001
Turnarea fierului este destul de simplă. Acesta nu se contractă precum oţelul,
ceea ce face fierul ideal pentru lucrări structurale.
Mahmoudi, spune-ne punctele de topire ale fierului şi fontei.
1371 şi 1127, domnule.
- Celsius? - Da, scuze.
Nemati, ridică-te.
Care sunt diferitele tipuri de fontă?
Domnule...
- Fontă... - Albă.
Fontă albă...
Gri.
Fontă gri...
Maleabilă.
Fontă...
Fontă ductilă şi fontă maleabilă.
O să te întreb mâine din nou.
Puteţi pleca.
"Tulnarea" fierului este destul de "usoară".
Zelziuz!
Test "sulpliză" mâine!
Mohammad, îmi dai mie trandafirul pe care l-ai făcut în oră?
- Pentru cine îl vrei? - Pentru iubita mea.
Nu ai o iubită.
Trandafirul va schimba asta.
În cazul ăsta, Mohammad ar fi trebuit să aibă 100 de iubite.
El arată bine, nu are nevoie de trandafiri.
- Termină cu prostiile. - Băiete!
- Pe mine mă strigă? - Cred că da
- Eu? - Da, tu. Vino încoace.
- Bună ziua. - Eşti afgan?
Trebuie să te gândeşti la asta?
Sunt.
Arată-mi documentele.
Nu le am la mine, dar sunt elev aici.
Urcă.
Dacă aş fi fost ilegal aici nu m-ar fi primit la şcoală.
Urcă, puştiule, nu ne irosi timpul.
- Domnule, te rog. - Urcă.
Rouzbahani, ia chitanţa.
Veniţi cu noi.
Ne veţi ajuta aici cât timp vă verificăm statutul de rezidenţă.
Aveţi grijă, camera e inundată.
Najafi, băieţii ăştia te vor ajuta să transferi documentele în noua arhivă.
- Cum te cheamă? - Mohsen.
Ia o roabă.
Tu du-te şi goleşte raftul din spate.
Repede.
Iar tu, dă apa afară.
Karami, ajută-l.
Lasă-ţi rucsacul jos.
Mohsen, ajută-mă.
Aranjează-le frumos.
Haide.
Ce naiba faci?
Nu-ţi face griji, lasă-le să se usuce.
Cine l-a arestat?
Cred că Najafi...
Dă-mi-le.
Ajută la scoaterea apei momentan.
Arată ca şi cum ar putea să muncească?
Nu am găsit mai mulţi afgani.
Explică-i asta căpitanului.
Cum te cheamă?
- Mohammad. - Lasă aia şi vino încoace.
Goleşte raftul ăsta.
Haide, repede.
Aranjează-le cum trebuie.
Să întrebăm managerul arhivei cum să procedăm cu asta.
Bună ziua. Pe loc repaos.
Cât timp va dura asta, Nazari?
Până la sfârşitul săptămânii, domnule.
- La timp pentru inspecţia de luni? - Da, domnule.
Ce ai păţit la mână?
Am căzut de pe schelă.
De ce l-ai arestat?
- Nu avea documente, domnule. - Lasă-l să plece.
Dacă mai arestaţi un invalid, toată lumea va rămâne în detenţie timp de 72 de ore.
- S-a înţeles? - Da, domnule.
Lăsaţi-i pe ceilalţi să plece înainte de lăsarea întunericului, dacă lucrează bine.
- Da, domnule. - Înapoi la treabă.
Nazari, ai grijă să nu se piardă documente.
- Desigur, domnule. - Înapoi la treabă.
Opreşte aici.
În ultimele zile, atacurile cu bombă s-au intensificat
în Badakhshan şi Kabul.
S-au raportat atacuri cu rachetă în Zaranj şi Kandahar.
Ieri, Kofi Annan şi-a exprimat îngrijorarea
faţă de creşterea numărului de victime civile afgane.
Atacurile au declanşat un val masiv de refugiaţi afgani spre Iran şi Pakistan.
Afganistanul este bombardat.
Americanii au cucerit multe oraşe.
Talibanii fug.
Ce?
Talibanii fug.
Ce se întâmplă cu oamenii?
Hanieh, scumpo, toată lumea fuge.
Închide-l, stăm la masă.
De ce nu mănânci, Mohammad?
Nu mi-e foame, am mâncat la şcoală.
De ce ai venit târziu?
Am fost la atelierul de tâmplărie, am făcut mese.
Copilul e talentat şi îl exploatează.
Învaţă meşteşugul. Meseriile astea pot fi foarte bănoase.
Dacă Leila ar fi avut documente, aş fi trimis-o la şcoala de croitorese.
Qasem, poate să înveţe mai târziu să coasă.
Ar fi mai bine să se căsătorească şi să-şi întemeieze o familie.
Cu voia Domnului.
Vreo veste de la peţitorul ei?
Hossein e un om bun.
A plecat la Anzali să muncească. Aşteptăm să se întoarcă.
Doamne ajută!
Tu când te vei căsători, Qasem?
O să am grijă de Leila mai întâi. Va veni şi rândul meu.
Doamne ajută!
Mulţumesc, a fost foarte bun.
Cu plăcere, scumpo.
- Unde te duci, Leila? - Să hrănesc câinii.
- Întoarce-te repede, e frig. - Da, frate.
Dacă nu mănânci, du-te şi ai grijă de răsadurile tale. Eşti în urmă.
Nu te culci până când nu termini.
Bine, tată.
Bună.
De ce ai întârziat?
Am aşteptat să adoarmă Qasem.
- Poftim, ţi.am corectat exerciţiile. - Mersi.
- Vrei să repeţi? - Nu.
Ai treabă. Nu vreau să te deranjez. Repetăm mâine.
- O să vin devreme mâine. - Mulţumesc.
- L-ai găsit pe Rex? - Da, dar e rănit.
Cred că l-a lovit cineva.
- Are nevoie de un bandaj? - Am găsit unul în bucătărie.
- Îţi mai aduc nişte lăzi. - Mulţumesc.
- Când ai ajuns acasă? - La apus.
- Te-au întrebat despre noi? - Nu.
Ei cred că sunt singurul afgan de aici.
- Şi dacă află? - Nu vor afla.
Voi arătaţi ca nişte iranieni.
Are dreptate, nu cred că vor afla.
Şi chiar dacă află, trebuie doar să aveţi documentele la voi.
Ce a spus tatăl tău?
- Nu i-am spus. - De ce?
- Ce poate să facă? - Nu-i spui directorului?
S-a terminat. Las-o baltă.
Sunt iar aici. Haideţi să ne întoarcem.
Am documentele la noi. Nu vă temeţi.
V-am spus că am documentele la mine.
Du-te tu primul. Eu nu le am.
Da, Mohammad, venim din urma ta.
Ne veţi ajuta aici cât timp vă verificăm statutul de rezidenţă.
Cine se pricepe la construcţii?
Ia o secure şi ajută-i pe ceilalţi.
Iar tu, demontează raftul ăsta.
- Poţi să faci asta? - Da.
Rouzbahani!
Te chinui cu aia de o veşnicie. Grăbeşte-te.
E înţepenit.
Ce e înţepenit?
Dă-mi să văd.
Blochezi din spate şi tragi cu cheia.
Aşa.
După ce se slăbeşte...
poţi să-l deşurubezi cu mâna.
Ai înţeles?
Domnule.
Pot să mă duc acasă mai devreme?
Am ceva important de făcut.
Mâncarea e aşa proastă aici?
Nu va mai fi altă mâncare azi.
Nu au fost soldaţi, stomacurile lor nu rezistă.
Voi aţi venit aici de vreo două ori.
Eu mai am 14 luni de muncă grea.
Câine începător.
Eu termin peste 20 de zile.
Nu te lăuda, idiotule, eu decid asta.
Cine e căsătorit de aici?
Trimite-i pe ăştia doi acasă mai devreme.
Da, domnule.
Eu sunt logodit.
Prea târziu.
Şi puştiul spune că e logodit.
Ar fi o mireasă drăguţă.
Staţi jos.
Trimite patru oameni la spălătorie.
Da, domnule.
Termină rapid, trebui să ajung undeva.
- Pune lanţuri pe roţi, ninge. - Da, domnule.
Tu, tu şi voi doi. La spălătorie după masă.
Restul, mâncaţi rapid, trebuie să mergem la depozitul de arme.
Bine lucrat.
Mulţumesc.
Nu ţi-e frig?
Nu vreau să mă murdăresc pe haine.
- În ce clasă eşti? - Primul an de liceu.
La spălătorie ai fi terminat foarte târziu.
Te las să pleci în vreo două ore.
De ce vrei să pleci devreme?
Am lucruri de făcut.
Ai iubită?
Nu.
Asghari!
De ce nu răspunzi?
Căpitanul întreabă cine e în tura de noapte.
- Vin. - Grăbeşte-te.
Am spus să te grăbeşti.
A merge?
Eu merg, tu mergi, el merge.
Ieri am mers la plajă.
A mânca?
Eu mănânc, tu mănânci...
el mănâncă.
Ea "mănânc" de obicei un sandviş.
Mănâncă. Cu "ă" la sfârşit.
De ce?
E persoana a treia singular.
Bine.
A întoarce?
Eu întorc, tu întorci, el întoarce.
Am întors masa.
- Nu-ţi face griji, probabil e vântul. - Eşti sigur?
Da.
A minţi?
Eu mint,
tu minţi, el minte.
Ai minţit despre şcoală aseară.
A lua?
Unde ai fost ieri?
Ţi-am spus.
La atelierul de tâmplărie.
Hainele tale sunt pline de rumeguş când mergi la atelierul de tâmplărie.
Unde ai fost după şcoală?
Mohammad...
nu îmi spui?
De ce îmi spui abia acum?
Tatăl tău ştie?
Nu, domnule, nu i-am spus.
Spune-i să vină să mă vadă mâine.
Aţi putea să nu-i spuneţi?
De ce?
Pentru că nu poate face mare lucru.
Doar se va supăra.
Sunt gata copiile?
Mulţumesc.
În regulă.
O să văd ce pot să fac.
Du-te şi te spală pe faţă şi întoarce-te la cursuri.
Najafi!
Da, domnule.
Dă-i puştiului o uniformă de muncă.
- Trimite-l la arhivă după ce termină. - Sigur.
Poftim.
Ca noi.
Mersi.
Spune-mi...
te-am tratat rău aici?
Nu.
Atunci, de ce a fost directorul şcolii aici?
Nu i-am spus eu, a aflat singur.
Aproape că a făcut pe el când l-a văzut pe căpitan.
Ai noroc că te plac.
Altfel te-aş fi deportat pe loc.
Altceva?
Nu.
- E murdar afară, schimbă-te aici. - E în regulă.
Uită-te la mine când vorbesc cu tine!
Schimbă-te aici!
Nu ştim cine este responsabil pentru această nedreptate.
Dar vă promit că nu va scăpa aşa uşor.
Micul nemernic care a făcut asta ar trebui să se denunţe singur.
Nota finală a tuturor va fi scăzută
Nu voi fi aspru cu el dacă vine la mine.
Dar dacă îl găsesc eu, va fi foarte rău pentru el.
Dacă ştie cineva cine este vinovatul, ar face bine să-mi spună acum.
Dacă îmi spuneţi, nu veţi avea probleme.
Dar dacă ştie cineva şi nu spune, va fi exmatriculat.
Exmatriculat!
Va ţine ghipsul şase săptămâni.
Îi voi prescrie nişte medicamente să le luaţi de la farmacie.
Mulţumesc, dle doctor.
Ce ai păţit la faţă?
M-am băut cu cineva.
- Am terminat, dle doctor? - Da.
Ar trebui să stea puţin aici şi dacă nu e ameţit, poate pleca.
Moradi, trebuie să mă întorc la şcoală.
Du-te direct acasă.
- Ai înţeles? - Da.
- Mulţumesc, dle doctor. - La revedere.
Să mergem.
Mişcă-te, vrei să avem probleme?
10 ANI MAI TÂRZIU
Capitolul II - Leila Anzali, 2010
Ca un cireş în aprilie
Sufletul meu a înflorit
Am un buzunar plin de flori
Şi nu am cui să le ofer
Briza plină de suflet
Suflă în direcţia mea
Altfel nu voi rămâne înflorită
Până la răsărit.
Hossein?
Hossein, dragule?
De ce ai lăsat sacii cu ciment la intrare?
Behnam va ajunge aici în curând şi va face scandal.
Haide, vor ajunge în orice clipă.
Hossein...
Hossein?
Doamne... Hossein, mă auzi?
Hossein, mă auzi?
Hossein!
Deschide gura!
Mă auzi?
Deschide gura, Hossein...
Te rog...
Hossein, nu mă auzi?
Deschide gura.
Deschide-o...
Deschide gura...
Bună ziua, domnule.
Unde ai fost, Leila?
Scuze, am fost în bucătărie.
Bună, Leila, ce faci?
- Lasă poarta deschisă. - Sigur.
- Scoate lucrurile din portbagaj, te rog. - Bine.
- Bună, Leila. - Bună, Farshid.
- Ce faci? - Bine, mulţumesc.
- Dă-mi voie să te ajut. - Iau eu asta.
- Farshid, ajută-mă. - Vin.
- Mă bucur că am ajuns. - Şi eu.
- Grăbeşte-te. - Da, domnule!
Nu-mi da prea multe.
- Negin, nu ar trebui să cari asta. - Mă descurc.
Mă duc la cumpărături.
Bine, iubitule. Nu uita de lemnele pentru foc.
Bine.
Are cineva nevoie de ceva?
- Şampon, te rog. - Nu, mulţumesc.
Ţigări.
- O să-ţi facă semne cu farurile pe drum. - Conduci ca un melc.
De ce sunt cărămizile aici?
Sunt pentru zidul din spate.
- Nu au început? - Nu, au ajuns ieri.
- De ce aşa târziu? - Nu ştiu.
Spune-i lui Hossein să le pună deoparte momentan.
Bine, domnule.
- Bună. Au ajuns? - Da.
- Unde te duci? - Să mă schimb.
Tati doarme.
Poţi să te schimbi mai târziu. Vino să mă ajuţi acum.
Mamă, azi, la fotbal, Amirali a încercat să-mi pună piedică.
Dar m-am ferit şi a căzut el.
- Am dar gol şi am câştigat cu 3-0. - Foarte bine.
Behnam' e aici!
Nu-i spune că tata doarme.
- E la muncă. - Bine.
Ai grijă.
- Ţi-e frică de pocnitori? - Pot să aprind una?
Nu singur. O aprindem mai târziu pe plajă.
- Bine? - Da.
Ce naiba?
- Hossein nu s-a întors încă? - Nu, e încă la muncă.
Avem oaspeţi.
- Sună-l şi spune-i să se grăbească. - Bine.
- Poftim, e rândul tău. - Rândul meu.
Te lauzi deja.
Vă arăt eu cum se joacă.
Linişte.
Nu le mai atinge pe toate.
- De ce? - Asta e regula.
Negin mi-a adus un avion.
- E rândul meu? - Nu alerga!
Uşor.
Leila, poţi, te rog să deschizi fereastra?
Desigur.
Ăsta e un Jenga dublu!
- Serios? - Fiţi atenţi.
Nu aţi terminat cu turnul vostru?
Fiţi atenţi!
O să cadă.
Priviţi.
Nesimţitule.
Gata cu jocul!
A fost un joc bun.
Strângeţi.
- Nu e frumos! - Haideţi să bem ceva.
Aţi venit aici ca să vă jucaţi?
Daţi paharele.
Noroc!
Sper să ne întâlnim curând în Toronto!
- În ochi! - Noroc!
De ce naiba pleci?
Aş fi putut să-ţi cresc copilul.
Fii serioasă.
Încă te cresc pe tine.
Leila, dragă?
Da, doamnă.
Această eşarfă este un cadou de Anul Nou pentru tine.
Mulţumesc, doamnă.
Cu plăcere.
Şi cămaşa asta e pentru Hossein.
Nu ere nevoie.
Mulţumesc, domnule.
Behnam, Leila îţi mulţumeşte.
Cu plăcere.
Puneţi-o să văd cum îţi vine.
Trebuie să muncesc. Nu vreau s-o murdăresc.
- Îmi pare rău. - Nu e nicio problemă.
- Omid, scumpule, şi astea. - Bine.
- Nu vii pe plajă? - Venim şi noi mai târziu.
Te rog să pregăteşti paturile pentru musa firii noştri.
Da, imediat ce termin aici.
Mamă, să-l trezesc pe tata ca să ne ajute?
Tata se odihneşte, îl trezesc în curând.
Hossein e acasă?
Tocmai s-a întors de pe şantier.
- Era obosit. I-am spus să se odihnească. - Înţeleg.
Omid, adu salata...
Doamne!
Nu-i nimic. Nu, Omid!
Du-i puiul lui Behnam. Du-te!
- Scuze, nu ştiu ce s-a întâmplat. - Nu-ţi face griji.
- Mă ocup eu. - E în regulă.
Ar trebui să-l ducem pe Hossein la doctor mâine?
De ce?
De fiecare dată când Hossein nu se simte bine eşti aşa.
Nu, v-aş fi spus dacă era ceva.
A muncit mult, e epuizat.
Hai s-o facem cât mai suntem în Iran.
Behnam şi cu mine am fi liniştiţi.
Nu vrea să meargă la doctor.
Calmează-te. Adu mătura.
Nu vor cere documentele de rezidenţă la spital.
Când vor vedea că nu avem asigurare vor începe să pună întrebări.
Dacă se implică poliţia veţi avea probleme şi voi.
Nu ştiu ce să zic, Leila. Cum vrei tu.
- Spune-i să meargă să-l vadă pe Behnam. - Sigur.
Îi voi spune lui Massoud să-l verifice mai târziu.
- Nu a rămas fără pastile, nu? - Nu, are suficiente.
A fost unul dintre musafirii noştri?
- Ce e? - S-a speriat de câine!
- Ai grijă de grătar, te rog. - Bine.
M-am dus să fac pipi şi am auzit-o ţipând.
Ai lăsat-o singură? Ştii că e frică de câini.
Aceştia sunt domesticiţi.
Nu am ce să fac, mi-e frică.
- Unde sunt? - Au fugit.
I-ai speriat şi au fugit.
- Fii serioasă! - Dacă vin în curte?
De ce ar veni?
Vor veni pentru pui.
Nu o tachina. Haideţi să intrăm în curte şi să închide poarta.
Pot să intre prin gard.
- Leila, dă-le nişte mâncare. - Le voi da.
Altfel nu ne vor lăsa în pace.
Haideţi să mâncăm. Şi ai promis că vei cânta.
Behnam, zidul ăsta trebuia reparat acum doi ani.
Au întârziat lucrările...
Îmi pare rău pentru pierderea suferită, soră.
Ştie cineva?
Nu, nu a aflat nimeni.
Aşteaptă să plece şi vedem după aceea.
Qasem, stau o săptămână.
Ce ar trebui să fac singură?
Nu lăsa pe nimeni să afle.
Dacă vin poliţia şi ambulanţa
tu şi Omid veţi fi deportaţi.
Nu poţi să faci nimic.
Nu poţi să vii aici?
Nu e uşor să fac rost de un document de călătorie.
Dacă vin ilegal, voi fi deportat.
Voi găsi o cale să vin acolo.
Nu ştiu cât va dura.
Ascunde cadavrul până pleacă.
Leila, mă auzi?
Leila?
Mă auzi?
Până atunci, vom fi plecat din Iran.
Ce faci pe şantier?
Trimite doi muncitori aici.
Care e graba? Ne relaxăm.
Haideţi să mergem să vedem artificiile.
Poftim.
Îmi dai o măslină.
Au început artificiile deja.
Haideţi să le spunem vecinilor să ni se alăture pe ţărm.
E o idee bună. Cu cât mai mulţi, cu atât mai bine.
- Unde e Behnam? - Vorbeşte la telefon.
Haideţi să mergem pe plajă să facem focul.
Venim şi noi imediat.
Dă-mi tava.
Omid, ia asta.
Behnam, artificiile sunt în maşina ta?
Da, mă duc să le aduc.
Omid, vino încoace.
Adu artificiile din maşină,
du-le pe plajă şi aşteaptă-mă.
- Leila, Hossein a fost la muncă azi? - Da, domnule.
Tocmai am vorbit cu şeful lui. A spus că şantierul e închis de o săptămână.
Asta mi-a spus, nu ştiu.
Ar trebui să cred că se odihneşte toată seara?
De ce aş minţi, domnule?
- Ce înseamnă asta? - Behnam!
Lasă-mă o secundă.
Îmi spui?
- Ce ar trebui să spun? - Spune-mi adevărul.
- Uşurel... - Spune şi tu ceva!
- Calmează-te. - Asta e tot ce poţi să spui.
Leila, Hossein e bine? Poţi să ne spui.
Hossein...
Leila...
Ce s-a întâmplat? Vino să stai jos.
Ce este, Leila?
Hossein a fost deportat înapoi în Afganistan.
Ce vrei să spui?
Nu am spus eu că s-a întâmplat ceva?
Când?
În urmă cu patru zile.
Am venit acasă şi nu era aici.
Telefonul lui era închis.
Un prieten mi-a spus
că Hossein se întorcea de la magazin şi a fost arestat.
De ce nu ne-ai spus? Am fi putut face ceva.
Mi-a fost teamă, doamnă. Nu am vrut să fiu concediată.
Nu plânge, Leila, nu vrem să te concediem.
- Hossein a spus că munceşte aici? - Nu, domnule, niciun cuvânt.
- Eşti sigură că nu ne va face probleme? - Da, am vorbit cu el.
Dacă ar fi spus ceva, Omid şi cu mine am fi avut primii probleme.
Nu plânge. Va face rost de bani şi se va întoarce. Nu va rămâne acolo.
Vino, spală-te pe faţă.
- Nu ţi-am spus să mă aştepţi acolo? - E un câine mort pe plajă.
- S-a înecat? - Nu, e uscat.
Eşti sigur că e mort?
Massoud, poţi să verifici?
Ce pot să fac?
Sigur nu doarme.
Dar de ce a murit?
Ar trebui să-l împungi cu ceva.
Cred că e mort.
Ce facem acum?
Nu-l putem lăsa aici.
Haideţi să-l ducem în curte. Vedem mâine.
Acum?
Ce altceva pot să fac?
O să-l îngrop eu.
Nu poţi să faci asta singură, Leila.
Dacă e bolnav?
Nu.
Am mai îngropat un câine de curând.
Săracii, beau apă din râu şi se îmbolnăvesc.
Ai grijă, atunci.
Ai nevoie de ajutor?
Nu, domnule. Doar să-l ţineţi pe Omid aici până termin.
Omid, vino încoace.
- Eşti bine, Negin? - Da.
Ţi-e frică şi de câinii morţi?
Să mergem.
Ce e cu Leila?
E bine. Îţi spun mai târziu.
Domnul să binecuvânteze morţii.
O să te faci bine în curând.
O să te faci bine.
Iartă-mă.
10 ANI MAI TÂRZIU
Capitolul III - Qasem Tehran - 2021
Numărul 48, camera 2.
Numărul 52, camera 4.
Numărul 60, camera 3.
Bună ziua.
Bună ziua. Cu ce pot să te ajut?
Am primit o convocare de la Biroul de Imigraţie.
Documentele, te rog.
Poftim.
Dă-ţi masca jos, te rog.
Mulţumesc.
Ţi-au spus de ce trebuie să vii?
Nu. M-am mutat acum trei luni.
Nu am înregistrat noua adresă. Poate ăsta este motivul?
Aşteaptă aici.
Dle Esaghi, urmează-mă, te rog.
Deci, dle Esaghi, unde ai fost?
Am întrebat pe toată lumea despre tine.
Îmi cer scuze, m-am mutat recent în Karaj.
Nu mi-am înregistrat încă noua adresă.
Da.
- Doreşti un ceai? - Nu, mulţumesc.
- E totul în regulă? - Slavă Cerului.
Slavă Cerului.
- Câţi copii ai? - Doi, un băiat şi o fată.
Domnul să-i binecuvânteze.
Locuiesc cu tine în Iran?
Fiica mea, da. Fiul meu s-a dus în Turcia acum şase luni.
- Când ai vorbit ultima oară cu el? - Acum aproape o lună.
De ce mă întrebi?
Dle Esaghi, o să trec la subiect.
Fiul tău nu ţi-a spus tot adevărul.
Ce vrei să spui? Nu înţeleg.
Hamed a...
s-a alăturat forţelor iraniene din Siria.
E în Siria acum?
A fost.
Cum adică "a fost"?
A avut loc o luptă în Siria acum două săptămâni.
Unii dintre ai noştri au devenit martiri.
Din păcate, Hamed a fost unul dintre ei.
E imposibil. Probabil e alt Esaghi.
Dle Esaghi, dacă nu eram siguri...
Domnule, greşeşti.
Hamed mi-a trimis poze din Istanbul, uite...
Nu e nevoie.
Ascultă...
Mulţi dintre fraţii noştri afgani care se alătură ascund adevărul de familiile lor.
Hamed nu ne ascunde niciodată nimic.
A plecat în Turcia, acum şase luni. Eu l-am dus la graniţă.
Un moment, te rog.
Acesta este telefonul lui Hamed. Nu-i aşa?
De ce e la tine?
Înainte de misiuni,
băieţii îşi predau telefoanele superiorilor lor.
Aşa am găsit numărul tău.
Te rog să-mi accepţi condoleanţele.
Domnul să-ţi dea răbdare.
- Şi eu mi-am pierdut un frate în... - Vreau să-l văd.
Din păcate, nu am putut să aducem martirii înapoi.
Dar îţi primit că vom rezolva în următoarele luni.
În plus, am nişte veşti mai importante pentru tine.
Bună. Nu pot să vorbesc acum.
Lasă-mi un mesaj şi te sun eu.
TATI
Bună. Nu pot să vorbesc acum.
Lasă-mi un mesaj şi te sun eu.
E perfect.
Mulţumesc, Hanieh.
Îi vine foarte bine.
Omid scumpule, e confortabil?
Îţi vine foarte bine.
Mulţumesc, mătuşă Hanieh, e minunat.
Dar pantalonii sunt puţin largi.
- Poftim? - Spune că pantalonii sunt puţin largi.
Îi modifici eu.
Mohammad poate să vină să-i ia mâine.
- O să termini la timp? - Desigur.
Ridică haina.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Nu-ţi mai irosim timpul.
Mai staţi puţin.
Qasem se va întoarce în curând.
Nu, e târziu.
Mohammad trebuie să muncească mâine.
Vino să ne vizitezi în weekend.
Va veni şi bunica.
Îmi este foarte dor de ea.
Ne vedem atunci.
Vom veni.
La revedere.
La revedere, Hanieh.
- La revedere - Pa, Mohammad.
Bună.
De ce ai venit aşa târziu?
Sora ta tocmai a plecat.
A fost aglomerat. Mi-a venit târziu rândul.
Costumul a fost bun?
Are nevoie de câteva modificări. Îl rezolv în seara asta.
Ce voiau de a durat atât de mult?
Nu o să-ţi vină să crezi.
Ce?
Vor... să acorde familiei cetăţenie iraniană.
Serios? De ce acum?
Mai încet, Maryam doarme.
Nu au spus nimic la ştiri. Ce au spus?
Vor să acorde cetăţenie tuturor familiilor afgane
care au trăit aici mai mult de 40 de ani.
Cetăţenie iraniană.
Ceremonia are loc săptămâna viitoare.
Dar trebuie să mergem mâine să repetăm jurământul.
Sună-l pe Hamed să-i spui!
După ceremonie... îl sun.
Copiii se vor bucura foarte tare când vor afla.
Mama: Hamed, scumpule, ce faci? Am o veste bună pentru tine.
- Bună dimineaţa, tată. - 'Neaţa.
Ce e cu gălăgia asta?
Nu fi morocănos pentru că ai dormit prea mult.
- Mănuşile sunt confortabile? - Da, mulţumesc.
Sunt perfecte.
Mănuşile lui Hamed erau prea mari, dar astea îmi vin.
Mama doarme?
Da, a muncit până târziu.
Trebuia să semneze consimţământul pentru luptă.
Şi şi-a uitat medicamentul de seară.
O să semnez eu.
Mă duc să-l aduc.
Dacă o să câştig azi, ajung în semifinale.
O să câştigi.
Acesta este turneul naţional?
Tată! Este turneul provincial.
Câştigătorii intră în turneul naţional.
Adversa mea e în clasa a cincea.
- E mai înaltă ca tine? - Da, dar e mai slabă.
Ai grijă la garda stângă.
Ce ţi-am spus?
- Garda stângă puţin mai sus. - Exact.
Nu vii?
Nu pot. Am nişte treabă cu mama.
- Mi-ai promis că vei veni la finală. - O să vin.
O să-ţi spun data înainte. Fără scuze.
Autobuzul e aici.
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa.
- Maryam a plecat? - Da.
Vrei să stai jos? Trebuie să vorbesc cu tine.
Vino încoace mai întâi.
Cum ţi pare?
Hainele pentru ceremonie.
Nu am suficient timp să fac unele noi.
Trebuie să alegem unele noi.
Uite.
A mea, a ta,
a lui Maryam,
a lui Hamed.
Sunt frumoase.
Se apropie comemorarea Morţii Marelui Imam.
Nu ar trebui să purtăm haine închise la culoare?
Ai dreptate.
O să pregătesc haine închise la culoare pentru toţi.
Qasem?
Vreau să-ţi spun ceva.
Despre Hamed.
Ce?
Promite-mi că nu o să te superi pe el.
Îţi promit.
Hamed vrea să meargă în Europa.
Ce vrei să spui?
Nu a avut curaj să-ţi spună.
Are un loc de muncă bun în Turcia de trei luni.
E plătit bine.
Ce loc de muncă?
Nu ştiu exact, dar a spus
că va economisi bani şi se va putea duce în Germania în curând.
Acolo va găsi o slujbă mai bună.
Şi va primi cetăţenia germană în câţiva ani.
Mi-e teamă că nu vrea să vină aici pentru cetăţenia iraniană.
Hamed te ascultă pe tine.
Aş vrea să vorbeşti cu el
să-l convingi să se întoarcă în Iran să-şi ia cetăţenia.
Poate va rămâne cu noi.
O să vorbesc cu el.
Te rog, fără ceartă.
Mulţumesc.
Ce voiai să-mi spui?
Nu ţi-ai luat pastilele de seară.
Am uitat.
Mă duc să ţi le aduc?
Nu e nevoie.
Nu-ţi face griji, o să fiu bine.
În numele martirilor şi imamilor noştri.
Vă salut, fraţi şi surori.
Ne urează bun venit.
Oamenii din Iran şi cu mine vă împărtăşim durerea.
Aşa cum ştiţi deja,
ceremonia de acordare a cetăţeniei va avea loc lunea viitoare
la ora 10 în sala aceasta.
Azi vom repeta jurământul împreună.
Spune că azi e doar o repetiţie.
Vom da un test despre legile şi istoria Iranului.
Şi acum, principalul motiv pentru care ne-am adunat aici
este să vă mulţumim şi să vă onorăm pe voi, părinţii vrednici
care aţi crescut astfel de fii plini de zel şi credinţă.
Aceşti copii curajoşi
care au luptat în numele Islamului şi au fost martirizaţi.
Vor să ne aducă un omagiu.
Pentru anii de contribuţie la prosperitatea Iranului.
De când au venit în Iran,
fraţii noştri afgani şi-au dovedit de multe ori loialitatea.
De fiecare dată când inamicul a încercat să atace
Sfânta Republică Islamică Iran,
fraţii noştri afgani au stat umăr la umăr
cu fraţii lor iranieni.
Este datoria mea să vă mulţumesc în numele poporului iranian.
Nu spune nimic important.
Ţine-ţi capul sus, ca nişte iranieni mândri.
Dacă nu spune nimic important, mă duc să-mi iau medicamentele.
- Vrei să vin cu tine? - Nu e nevoie.
Înainte să începem repetiţia,
haideţi să urmărim un videoclip făcut de Asociaţia Martirilor Străini.
Rugaţi-vă.
Pe frontul principal, inamicul a lansat o contraofensivă.
Soldaţii noştri au lansat rachetele mini-Katyusha.
Mi-am dat seama
că eram acolo pentru a fi martor
la zelul războinicilor islamici, eroi ai căii Domnului
şi la manifestarea credinţei în sufletele lor binecuvântate...
Bună. Nu pot să răspund acum.
Lasă-mi un mesaj...
De ce ai ieşit?
Plângeai?
Hamed...
nu e în Turcia.
Unde e fiul meu?
Îţi voi spune, dar înainte de asta...
Ce e?
Iubirea mea...
Vreau să ştii, indiferent de ce se va întâmpla...
noi...
ne avem unul pe celălalt.
Jur că renunţ complet şi în totalitate
la loialitatea mea faţă de naţiunea şi guvernul
a căror cetăţean am fost până acum.
Şi de acum înainte,
împotriva tuturor duşmanilor interni şi externi,
voi apăra Constituţia Iranului
şi voi fi credincios legilor Republicii Islamice.
Jur în faţa Domnului atotputernic
că, în momentul în care va fi nevoie,
voi lua armele
pentru a apăra Iranul.
Îmi asum aceste obligaţii din proprie voinţă
şi fără nicio intenţie rea.
Fie ca Domnul atotputernic
să-mi lumineze calea.
Rugaţi-vă.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA