Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Što sve ljudi neće učiniti za novac, ha?
NASLJEDSTVO
To je nevjerojatno.
Ako naslijediš milijun zlota, a netko iz obitelji naslijedi dva,
osjećat ćeš se kao da si izgubio milijun.
Ali krenimo od početka. Išli smo na čitanje ujakove oporuke.
Nismo bili u kontaktu s njim, ali koliko sam se sjećao, bio je neobičan tip.
-Ujak je bio špijun, znao je Billa Gatesa… -Józka, prestani!
…a i on je bio špijun.
Znate li koja je šahovska figura najdraža tajnom agentu?
Špijun.
Ujak je vodio prvu poljsku televizijsku igru.
-Da. -Davno je to bilo.
-A zatim je postao izumitelj. -Što je izumio?
Kažu da je on izmislio PESEL broj.
Elektronički sustav za registraciju stanovništva?
Čipirao je ljude prije nego što je to bilo moderno.
I, igramo li igru s tablicama?
Djeca nisu htjela ići, no to je bio ujakov zahtjev.
„Cijela obitelj mora doći.”
Ne kupuj slatkiše.
Sreli smo obitelj i prije nego što smo očekivali.
Natalia?
To je Natalia, moja sestrična.
Dawide.
Bok!
Bok.
-Karole! -Što je?
Stavi rukavice.
Karolek?
Kako si narastao!
Ne, ja sam Karol.
Fortuna.
-To je drugi Karol. -Aha, bok.
-Bok. -Ne voli dodirivati ljude.
-Nakon COVID-a. -Da.
A ovo je Gustaw.
-Bok. -Moj sin.
Nemojte buljiti.
Uvijek upali.
-Gustaw, moj dečko. -Bok.
Aha! Bok.
-Karole. -Također pali. Karol, moj zaručnik.
A ovo je Zosia, moja žena.
Zosia.
Mahnite!
Dugo se nismo vidjeli.
Užasno je ovo, zar ne?
Što to?
Ujakova smrt.
-Da, tragedija. -Da.
-Strašno. -Tužno.
U blizini kuće g. Władysława stoji natpis: „Pazi, mine!”
Ali to nije istina.
Možda.
-O, Bože. Žao mi je. -Jao!
Sve je u redu.
-Ovo je skupo! -Bilo je slučajno.
Zaboravila sam da se slučajne mrlje same operu.
Jao, oprosti!
Kakav je auto ujak vozio kad je dolazio ovamo? Neki stari ili…?
Obično je dolazio biciklom. Imao je stari „poni”.
Osim nedjeljom. Onda je dolazio Bentleyjem.
Ili Ferrarijem.
Ili Jaguarom.
Vozi!
Veliko nasljedstvo i normalnu obitelj može pretvoriti u luđake.
A nenormalnu obitelj?
Vidjet ćete sami.
-Što si sad učinio? -Sreo sam svoju obitelj.
Dobro, vozi.
Hajde više!
Dobro, ne mora sve biti utrka.
NAPRIJED NATKA
Zosia i ja zamijenili smo se na benzinskoj i bila je to zajednička odluka.
Dobro došli. Budući da je cijela obitelj ovdje…
To je ujakov batler.
Tip osobe koja bi mogla izaći iz kuće bez hlača,
no ne možeš se naljutiti jer će ispasti da ti je otišao kupiti omiljeni sladoled.
Otvorit ću garažu.
Molim vas, parkirajte unutra. Najavljena je velika mećava.
-Što se zapravo dogodilo ujaku… -Sigurno ste gladni nakon puta.
Pozivam vas na večeru.
Čitanje oporuke obavit ćemo navečer. Pođite za mnom.
-Dobro. -Požurite se.
Hvala vam.
Koliko je godina prošlo otkako smo se svi ovako našli?
-Petnaest? -Dvade…
To je bilo prije moje mature…
Prije 30 godina!
Ja ni nemam toliko.
Karol, ujakov nećak. Marketinški stručnjak u osrednjoj tvrtki.
Zna s riječima.
A ovo je njegov zaručnik. Također Karol.
Vozi Uber. Ili kako on voli reći, psiholog je.
Ujakova nećakinja Natalia. Poznata autorica kriminalističkih romana.
Sve sam ih pročitao, ali mislim da je u njima previše seksa.
Njezin dečko, Gustaw.
Znam što mislite. Razlika je zaista velika.
Gotovo je 20 centimetara viši od Natalije.
Ne znam čime se bavi, ali ne priprema se za maturu, kako kaže moja žena.
Ovo sam ja, Dawid. Profesor.
Kako supruga kaže, ne zarađujem mnogo, ali barem nikoga nije briga za moj rad.
Moja žena Zosia porezna je službenica.
Katkad kažem da je to karakterna crta, no samo njoj iza leđa.
Kći Józefina ima 16 godina, ali, iskreno, radije bih da i dalje ima četiri.
I moj sin Henryk.
Ima 13 godina i nema pojma da će on postati pravi junak ove priče.
Jahta.
Oprosti?
Mislila sam da ćemo svi reći što ćemo kupiti od nasljedstva.
-Zanima me kako ga je ujak podijelio. -Sigurno ravnopravno.
Nikad nije ravnopravno.
Veći stan…
s balkonom.
Mi ove godine odlazimo iz zemlje.
Htjeli smo u Hamburg, ali sad ne znam.
Možda Portugal?
Svi ste pozvani na zabavu povodom useljenja.
A djeca?
Pitaš nas hoćemo li kupiti i dijete?
Ne…
Mislio sam mogu li i djeca…
Mislim…
Vi podržavate posvajanje gejeva?
Pitaš nas želimo li posvojiti homoseksualca?
Ne, ne.
Pitao sam to iz znatiželje. Sudjelujete li u toj raspravi…
-Za novi, sretan život! -Da, nazdravimo tomu.
-Novac ne može kupiti sreću. -Lako je reći kad ga imaš.
Mi ga nemamo, a sretni smo.
-To je… -Jedi.
Htio sam reći da u životu ima mnogo važnijih stvari od novca.
-Obitelj, djeca, zar ne? -Ne možeš biti sretan bez djece?
Ne, možeš!
Naravno…
vi ne možete, ali…
A zašto mi ne bismo mogli?
Previše piješ i ne možeš zatrudnjeti.
O čemu vi govorite? Koliko vam je ujak ostavio?
Mislite da je Bezos najbogatiji na svijetu?
-Bogati šute i svime potiho upravljaju. -Józefina.
U pravu si.
Idemo do sobe.
-Pregledat ćemo najnoviju ponudu djece. -Super.
Bio je čudan čak i kao dijete.
I nisam homofob. Ne mogu biti jer mi je muž…
bio gej.
-Ali tko? Dawid? -Da.
Tipičan sredovječni zatucanac.
Misliš li da je glasao za…
Ne bih išao tako daleko. Uostalom, koga briga?
-Hej, nakrivljen je. -Reče on.
Dođi.
Kako bi nazvala svoju jahtu?
Natalia bi svoju trebala nazvati „Gustaw”.
Budući da mora platiti za oboje.
Mislim da nije s njom zbog novca.
Misliti je drek znati.
I ona će shvatiti da im je veza drek na šibici kad je ostavi.
Na muci se poznaju luđaci. Htjela si autogram.
Ma zaboravi.
Koliko ona ima godina?
I s tim je derištem. Slušat ćemo ih cijelu noć.
Pazi!
-I što je bilo? -Moje košulje…
Ma daj.
-A njihova kći? -Luđakinja.
Ma nisam tako mislio. Današnjoj je djeci sto puta gore.
Sjeti se što si ti sve radio kao dijete. No nije bilo mobitela da te snime.
Prema njegovoj teoriji, tragovi koje avion ostavlja
zapravo su kemijski spojevi koje raspršuju radi kontrole populacije.
-Što je to? -Gubi se!
-Bože! -Štoviše, tvrdi da kemijski spojevi…
-Što je? -Ništa.
…žabe čine homoseksualnima.
-Dugo nisam trenirao biceps. -Što ako sve da Dawidu?
Čuo si izviđača. Sve će podijeliti na tri dijela.
-Snimaš? -Ne.
Dušo, ne brini se.
A što ako sve ostavi Dawidu?
Svejedno ćemo dobiti trećinu.
Ali trećina je i dalje mnogo.
To je bilo retoričko pitanje.
Tražiš pribor za šivanje?
Ne, ali nema ništa loše u tome da to poneseš sa sobom.
I ručnike isto?
Tko si ti? Šerif?
-Shvatit ću to kao kompliment. -Super! Dosta više.
Ne počinjimo opet s tim.
Kad ćemo reći djeci?
Ne znam.
Doktor će nas primiti sljedeći tjedan.
Samo nekoliko rečenica.
To je dobar znak.
„Draga obitelji.
-Šteta što se nalazimo…” -Józka.
-„…u ovim okolnostima.” -Dosta. Smiri se.
„Neću vas zamarati, prijeđimo na stvar.
Svu svoju ušteđevinu i prihod od prodaje imanja
procijenjene na 10 milijuna zlota…”
Isuse!
„…ostavljam…
lokalnom sirotištu.”
Što?
Da izgrade Disneyland?
„Osim toga, pripremio sam za vas igru
u kojoj možete osvojiti prava na sve moje patente i izume.
Sve najbolje vam želi, vaš Władysław.”
-Poderite to. -Luđak je.
Pusti me!
Prevarant, a ne luđak.
Ovo je tablet za sutrašnju igru. Izvolite.
Igrajte se sami.
O, jebote!
Što? Živ je?
Dobar dan, obitelji.
Oprostite mi.
Znam da sam možda malo pretjerao sa smrti i oporukom.
-Možda, da. -Da.
Ali priznajte da je to bio jedini način da vas ovdje okupim.
Ali zašto?
Umireš li, ujače?
Ne.
Mislim da ne.
Nakon svih ovih godina koje sam proveo sam…
Dobro, ne baš posve sam…
Pomislio sam zašto sve to radim i za koga.
Htio sam da vi ne počinite istu pogrešku.
Htio sam da dođete ovamo, upoznate se i razgovarate dok ne bude prekasno.
A vaši izrazi lica kad je rekao da sve ostavljam sirotištu?
Da, to je plemenit cilj.
Tako je. Dosta odugovlačenja.
Sutra nas čeka zabavna igra.
Dugo sam je pripremao i siguran sam da ćemo se dobro zabaviti.
Počinjemo u 10 h.
Imam pitanje.
Oprostite, pitam teoretski.
Zanimaju me vaši patenti. Koliko otprilike vrijede?
Bože, ne znam.
Desetke milijuna.
Razgovarao sam s nekoliko agencija i svi su veoma zainteresirani.
No idemo po redu.
To su ozbiljne odluke.
-Isuse! -Bože dragi!
Moj najnoviji izum.
Tanka kao majica, snažna kao Kevlar.
Otporna je na metke?
Srećom, da.
Hej, Józka.
-Kakav trip. -Totalno.
Sad kad je sve jasno,
tko želi nešto popiti?
-Ja ću nešto snažno. -Definitivno.
Kakav gas. Baš je ludilo, ne?
-Da, dobar vajb, buraz. -Prestani.
Evo.
Moj dizajn. Vrati je kad je riješiš.
Dogovoreno?
Super. Hvala.
Obitelji, idem na spavanje. Sutra će biti uzbudljivo.
Dakle, koliko sam shvatila, sutra igramo samo za zabavu?
Vidjet ćemo, ali da.
Odnedavno se zdravo hranim. Nasljedstvo neće tako brzo.
-Dajte, ujače. -Da.
Naravno.
Ne volim psovati, ali…
-Ujak je sje… -…ban u glavu!
To se ne može drukčije reći. Stvarno je skrenuo!
Ali…
s druge strane, možda će biti zabavno raditi nešto zajedno.
Možda imaš pravo.
Ujak će jednom stvarno umrijeti.
Isplati se biti u dobrim odnosima s njim.
Znaš što? Plašiš me.
Karpacz je blizu. Sjećaš se onog hotela?
Da. Cijeli vikend nismo izašli iz sobe.
Da, bilo mi je baš loše.
Ne znam. Ako želiš, možemo sad krenuti.
Naravno da nećemo igrati igru.
Ujutro idemo. Što radiš?
Računam koliko smo platili gorivo.
Kao da smo išli tulumariti u Sopot.
-Što? -S tim se sprdaju vozači Ubera. Skupo je.
Sprdaju se s tvojim penisom.
A istina je da je Beyoncé mrtva već 20 godina.
Hej, Józka.
-I, baš kao i predsjednika SAD-a… -Józka!
…zamijenilo ju je nekoliko dvojnica.
Ne dajte se zavarati.
Ništa nije onakvo kao što vam govore.
Što je?
Vrlo seksi.
Trpaš li krzno nerca?
-Józka! -Što je?
Ništa ne vidim.
Jao, moraš to uskladiti s odrazom u zrcalu.
Tek tad možeš vidjeti izvanzemaljca.
To je pravi Da Vincijev kod.
To je neka navlakuša.
Čuo sam kako je tata pitao mamu: „Kad ćemo im reći?”
Je li mama trudna?
Roditelji nam žele reći…
Žele nam reći…
da si glup.
Bok!
Kad smo pomislili da je došao kraj iznenađenjima,
ispalo je da je to bio samo početak.
To je Józkin vrisak.
Ujak Władysław je mrtav.
Ponovno.
Zaboravio je da nosi običnu majicu i izbo se?
Ne gledaj.
Čak ni ja ne bih to mogla osmisliti.
Možda je i ovo šala, zar ne?
Trebali bismo provjeriti…
Što?
Pa znate… Je li zaista…
-Ti si najbliži. -Da.
Ujače…
Ujače!
Ne diše.
Bože. Zovi policiju.
Nemojte ništa dirati.
Ovo je strašno.
Ujak je mrtav.
Živ je. To je sigurno još jedna šala.
Mislim da ovaj put nije.
Mangup jedan.
Davno smo se kladili
u to tko će prvi umrijeti.
Pobijedio je.
Policija je ovdje.
Brzo ste stigli, gospodo.
Istina. Ne znam što su vam rekli, ali…
Molim vas, počnite otpočetka. Kao da ne znamo ništa.
U redu. Uđite.
U redu, ovako su se događaji odvili.
U 9 h moja kći Józefina
ušla je u kuhinju i pronašla ujakovo tijelo.
Ovamo, izvolite.
Dođi.
Dobar dan.
A što svi vi radite ovdje?
Došli smo jučer na čitanje oporuke.
Od koga?
Čiju.
-Što? -Čiju.
-Karole… -Ne kaže se „od koga” nego „čiju”.
Ujakovu oporuku.
Zašto jučer ako ste ga nedavno našli?
Pa ujak je volio iznenađenja.
Izvolite.
Budući da vas je bogati ujak takoreći sve prevario,
ovo nije nužno tragična pogreška.
Što želite reći?
Usmrćivanje.
Sniježi od jučer.
Nismo vidjeli tragove guma.
Unutrašnjost nije, ali vanjski je dio posve pokriven kamerama.
Ovamo nešto piše. U krvi.
Izgleda kao lice.
Ili slovo „K”. Kao „Karol”.
Nažalost, to je kečap.
Zadovoljni?
Nisam to učinio. Loše mi je kad vidim krv.
Zato bih ga radije zadavio ili bacio niz stube ili…
Nisam ni ja! Ne volim dirati ljude!
Tehnički, ako ga ubodeš nožem, ne diraš ga.
-U redu, ali nisam to bio ja. -Nisam ni ja.
Ni ja.
Sjajna ideja. Možemo svi reći jesmo li ili nismo.
Tko god prizna, ubojica je.
Nisam ja.
Nisam ni ja.
Ni ja.
Nisam ga ubila. Zadovoljni?
Promatrao sam sve.
Neverbalni znakovi govore više od riječi.
Ako ih znaš čitati, znaš tko laže.
I tko laže?
Ne znam.
Samo ste vi u kući?
Osim nas.
Najprije moramo osigurati predmete iz oporuke.
Gdje su ti patenti?
Władysław je bio vrlo oprezan s njima.
Ima li kakav USB?
Glasine. Władysław nikad nije surađivao s UDB-om.
Moram zatvoriti prozore.
Dok mećava ne prestane,
službeno smo odsječeni od svijeta.
-Vjerojatno sustav upozorenja. -Prate nas.
Za dobrobit istrage, molim vas, dajte nam svoje mobitele.
Zašto?
Jer je ubojica između vas.
„Među vama.”
Što?
Ne „između vas”. Ubojica je među nama!
Budući da smo posve odsječeni od svijeta,
istragu ćemo provesti ovdje.
-Natalia, dugo znaš Gustawa? -Što?
Samo malo, a koliko si ti s Karolom?
Šest godina.
-Imali smo stanku… -Nije na to mislila.
-A da? -Reci onda.
Ma daj, to nije u redu.
-Smiri se. -Kako to misliš?
„Smiri se!” Gledaš li kriminalističke dokumentarce? Ubojice su mirni i uljudni.
Ma da.
Tata ne bi ubio ni mladog Hitlera da ima priliku.
Tiho.
Natalia mnogo zna o ubojstvima i prikrivanju tragova…
-Dušo… -Porezna službenica govori mi što…
Tiho!
Nadam se da svi shvaćate
da je sad ova oporuka, napisana u šali, pravno obvezujuća.
Postoji oporuka i potpis.
Sirotište će dobiti sve.
A pobjednik igre naslijedit će patente.
Nećemo igrati igre dok ujakovo tijelo leži u kuhinji.
-Nikako. -Naravno, nikako.
Što ćemo?
Svi ćemo se složiti da nećemo igrati i da ćemo sve podijeliti ravnopravno.
Mi nećemo igrati, oni hoće i nećemo dobiti ništa.
O, Bože.
Vidiš? Pogledaj govor tijela.
Dawid neće odustati.
-U ljudima vidim samo dobro. -To su hijene, a ne ljudi.
Ne želimo to učiniti, ali učinit ćemo to zbog ujaka, zar ne?
Nisam odobravao odluku, ali Józka je katkad u pravu.
Ljudi rade i čudnije stvari za mnogo manje novca.
Dawid, Zosia, Józka, Henryk, Natalia, Gustaw, Karol, Karol.
Postrojite se, razbrojavanje! Šalim se.
Nadam se da ste se odmorili i da ste raspoloženi jer igra počinje.
Prva zagonetka. Čime najviše volim upravljati?
Razmislite i vidimo se brzo.
Hej.
-Nema novca, nema problema. -Što?
To je pjesma.
Novac ne mijenja ljude. Pokazuje kakvi su zapravo.
Što to radite?
Nemojte ništa dirati. Ovo je mjesto zločina.
Samo malo.
Zaprljali ste se.
Kečap.
Ja bih najviše volio ovim upravljati.
Kako ide?
Čini se da igra provjerava koliko poznajemo obitelj, tako da ne ide dobro.
Ručak je planiran u 14 h, hoćete li…
Jest će kad završe. Sigurni ste da ne možete pomoći?
Władysław je sve sam pripremio.
Ja mogu biti prvi.
U čemu?
Na ispitivanju.
Mi o tome odlučujemo.
Je li vaš ujak imao kakav ured?
Da.
-Da. -Da.
Da.
-Dugo me nitko nije pitao za osobnu. -Moram sve provjeriti.
Dakle, ne znate gdje bi mogli biti patenti?
Nažalost, ne.
KOLO ISTINE
Govori istinu.
„Čime najviše volim upravljati?” 25 slova.
I što s tim?
Ne znam.
Što mislite tko ga je ubio?
Jučer, kad se ispostavilo da je ujak živ, svi su bili šokirani.
To je razumljivo.
No onda smo malo razgovarali i otkrili da o nama zna
mnogo više nego što smo očekivali.
-Što je znao o vama? -Pa…
Govorim općenito.
Znate kako je to. Dvadeset godina zajedno.
-Ali sve je u redu. -To je sjajno.
A tvoj šef? Onaj s kojim se viđaš?
Molim?
Ma dajte!
Znate za to?
Oprosti, ali moram se pripremiti za igru i bolje vas upoznati.
Otkrio sam neke stvari koje nisam želio znati.
Pretpostavljam da Dawid ništa ne zna.
Jer nema što znati.
Okončala sam to i prije nego što je započelo.
Izašli smo na jedan spoj. Ništa se nije dogodilo.
Najgora istina bolja je od najbolje laži.
Trenutno baš radim na nečemu… Zapravo, nije važno.
Ne smiješ mu lagati.
Reci mu ili ću ti ja u tome pomoći.
Hvala.
Ništa važno.
Samo je znao.
Znao je čime se bavim
i pitao me za posao.
Tek sam se sad sjetila…
Pretpostavljam da vas obvezuje policijska tajna?
Da.
Jučer navečer
čula sam Karola…
onog višeg,
kako je povišenim tonom razgovarao s ujakom i…
viknuo je na njega:
„Fotografija bi ti trebala biti u rječniku pod pojmom 'škrtac'.”
I zatim je otišao i zalupio vratima.
Vjerojatno nije važno.
Ali vi znate što ćete s tom informacijom.
Možda je Gustaw vikao. Imamo slične glasove.
Nemate.
Da je ujak bio živ, mogao bi nam pomoći.
Ovako smo tapkali u mraku.
Metaforički. Zapravo je sve svjetlilo kao u Betlehemu.
-Što su te pitali? -Sumnjam li na koga.
Sad je važnija zagonetka.
A sumnjaš li na koga?
Zapravo, uvijek sam imao dobar odnos s ujakom.
Razgovarali smo.
Razmišljali smo i odabrali Portugal.
Sve smo izračunali i to će nas stajati jedan milijun.
Milijun?
Ovo su cijene u Portugalu.
Mislim da me ti
možeš razumjeti, zar ne?
Četiri spavaće sobe?
Iznenađenje za Karola.
„Razočaranje je vrsta iznenađenja.”
Zipera. Nema veze.
-Ali… -Žao mi je, ali moram reći ne.
Fotografija bi ti trebala biti u rječniku pod pojmom „škrtac”.
Jao, da.
Sad se sjećam.
Ali to nije…
To nije bilo važno.
Ujak je predložio da nađem djevojku
i osnujem normalnu obitelj. Bio je stariji gospodin, znate?
Ne zamjeram mu.
Ali znatiželjan sam. Tko je čuo taj razgovor?
Znam. Natalia?
Kad bih morao pogađati…
Pretvara se da je bogata, ali pogledajte joj skupu torbu.
Lažnjak je.
Ja sam možda jedina ovdje kojoj ne treba njegov novac.
Hej. Kad bolje razmislim,
moglo bi se reći da je ujak najviše volio upravljati
svojom TV-emisijom!
Da. To se uklapa. Što s tim?
Veliko je olakšanje što si živ, ujače.
Kad sam saznala da si mrtav, plakala sam cijelu noć.
Žao mi je.
Nisam mislio da će te zanimati starac s kojim nisi razgovarala 30 godina.
Vrijeme stvarno leti.
U svakom slučaju, oprosti.
Pokušat ću se iskupiti.
Kakva slučajnost što sam baš nedavno
donijela neke pogrešne financijske odluke.
A nažalost, potrošila sam predujam za novu knjigu.
Istina je da nisam napisala nijednu stranicu u više od godinu dana.
-Nedostaje mi… -Inspiracije?
Novca.
Dobro bi mi došao mali zajam.
U redu.
Hvala.
Pod jednim uvjetom.
Naravno.
Kad mi je rođendan?
Molim?
Budući da sam toliko voljen i plakala si zbog mene cijelu noć,
to ne bi trebalo biti teško pitanje.
To bi bio 12…
ožujka?
Moj PESEL broj započinje s 43…
Nula, dva,
nula, četiri.
Dakle, 4. veljače!
Da. No nažalost, samo se prvi odgovor računa.
No očito je da Zofia voli luksuz.
Vidjeli ste joj cipele?
Samo trabunjam, ne slušajte me.
SIG Sauer?
I vi ste u policiji?
Ne. Pišem knjige. Krimiće.
Aha!
A da!
Natalia Szulc.
Cilj opravdava zvjerstvo. Dobio sam je za rođendan.
Svidjela vam se?
Još moram dovršiti prethodnu.
-Znam! Ovdje je ulaz! -Gdje?
Kad sam jutros hodao uokolo, vidio sam vrata.
S televizijskom lampom.
Tad su bila zaključana, ali možda sada…
-Dobro, idemo. -Bože.
Dušo, dođi na trenutak.
Hajde.
-Usredotoči se. -Dobro.
Igramo za mnogo novca.
Sljedeći put kad nešto otkrijemo, nemojmo to dijeliti s drugima.
Slušaj me.
Oni nam više nisu obitelj, nego protivnici.
Idi.
Zar nije dovoljno dugo trajalo?
Uskoro smo gotovi, srce.
Lijepo od tebe što ti je stalo.
Dođi.
Skoro smo stigli.
Čemu žurba?
Isuse.
Podrum naše zgrade ima tri kvadratna metra.
TIŠINA
Ujakov je bio malo veći.
Opa! Kul!
Mali motor.
-I što ćemo sad? -Zar tablet ništa nije rekao?
Ujak je trebao biti s nama. Vjerojatno bi vodio emisiju.
Tvoj red.
Čekaju te.
-Taj se sat čuje posvuda. -Dušo.
Odsad je sve utrka.
Brzo se vraćam.
Kako je prošlo ispitivanje?
Ništa posebno.
-Standardna pitanja. -Da.
Točno. Tako je bilo i kod mene. Dosadno.
-Što bismo im uopće trebali reći? -Da!
Hej, ovdje su nekakvi gumbi.
Karol, Natalia, Dawid.
Ne čujemo te.
KOLIKO JE KNJIGA NAPISALA NATALIA?
„Koliko je knjiga napisala Natalia?”
Sretno.
Ne znam, pogađaj. Reci bilo što.
Uopće te ne čujem!
TOČNO / NETOČNO
Što je to?
„Kamo su Dawid i Zofia išli na medeni mjesec?”
Kamo ste išli?
Svi su toliko htjeli pobjedu da nisu shvatili
da to treba biti suradnja, a ne natjecanje.
Zadatak nam je bio osvojiti barem pola bodova da prođemo dalje.
Znam. Moramo surađivati.
To ima smisla. Jedinstvo obitelji.
-Izgubili ste dva boda! -Misliš „izgubili smo”?
-Mi. -Da!
Možda možemo nešto natuknuti?
Ujak ionako nije ovdje, pa…
„Gdje Dawid radi?”
Centar političke analize Sveučilišta u Varšavi.
-Šališ se. -Centar…
Krug.
Ulazi.
Anal…
Gledaj me! Govorim…
-Kvragu. -Jebote, kakva su to pitanja?
Čini se da je ujak o nama znao više nego što smo mogli misliti.
Što je znao o vama?
Pa…
S nama je sve dobro.
Naravno, uvijek može bolje, ali moglo bi biti i gore.
Da, super. Odlično.
Dakle, ne kasniš s otplatom kredita za stan?
Privremene poteškoće, ali snaći ćemo se. Čekam stipendiju sa sveučilišta.
Onu koja je odbijena prošli mjesec?
Da.
A Zosia o tome ništa ne zna?
I ovako je stalno živciram.
Dawide.
Reci joj to.
Ili ću ti ja u tome pomoći.
Ništa posebno, ali znao je čime se bavim i čitao je neke moje radove.
Mislim da je ovo bila nezgoda. Nesretan slučaj.
Ali ako bih morao nekoga prokazati…
Rekao bih… Naravno, samo ako bih morao.
Smatrajte ovo prisilom.
-To! -Bravo!
-Bik. -To!
-Hajde, Natalia.
Ja?
Možemo si povećati izglede. Dvoje ljudi stane unutra.
-Dođi! -Odlična ideja. Hajde!
-Idi! -Dobro.
Pritisni gumb.
Što sve ljudi neće učiniti za novac, ha?
I?
„Što niži Karol trenira?”
-Dva cm. -Šest.
-Krav Maga. -Krav Maga.
Lambada?
Uhvati glavu!
Tako je!
-Kung fu? -Daj, razmišljajte!
Ne, stisni gumb!
Mačevanje!
-Kako da ne! -Sranje!
Bože.
„Što viši Karol ima istetovirano na leđima?” Pokaži.
Gledajte!
Pa to je…
Zmaj!
To!
To je Edyta Górniak pretvorena u… Nema veze.
Bila je sjajna u Metrou.
„Kako se zvala Dawidova prva djevojka?”
Sinoć nisam mogao spavati nakon svega ovoga.
-U svakom slučaju… -U svakojem slučaju…
Čuo sam kako Karol, zaručnik ujakova nećaka, onaj niži,
razgovara na telefon.
Ovdje Karol. Poslali ste mi poruku, ali nisam se mogao javiti jer…
Šapućem jer je ovdje 3 sata.
Tajland je šest sati ispred.
Da. Ne, rekao sam vam da ne želim dvogodišnjaka.
Čak ni jednogodišnjaka. Najviše šest mjeseci.
To smo dogovorili kad sam vam dao predujam. Dobro, čujemo se.
Bože dragi.
Ne želim iznositi lažne optužbe,
ali čini se kao da pokušavaju kupiti dijete.
A to nije jeftino.
To pretpostavljam jer nikada nisam kupovao dijete na internetu.
A ni bilo gdje drugdje.
Nikad nigdje nisam kupio živo dijete.
A ni mrtvo.
-Bože! -Kvragu!
-Hej. -Ma daj.
Čuj…
-Znam, protivnici. -Ne, situacija se promijenila.
Računamo na tebe.
-Hajde. -Koliko točnih mora imati?
-Sve. -Pritisni gumb „Dawid”.
-Neka još netko uđe. -Sad je prekasno!
-Gledajte. -„Natalijin datum rođenja?”
-25. siječnja 19… -Pritisni gumb.
25. siječnja 1973.
-Da! -Da!
Uvijek mi pošalje poruku.
Zar to nije danas?
-Rođendan ti je? -Sretan rođendan ti…
Ne! Tiho.
Pedeseti.
-Imaš 50 godina? -Ma ne.
-Hajde, gledaj. -„Karolova omiljena bajka iz djetinjstva?”
Što misliš?
Ljudi bi prodali vlastitu majku za novac.
Da mogu, sve bih ih strpao u zatvor.
Opet imaš herpes?
Ne, nemam.
-To! -To!
-Dobar je! -Posljednje pitanje!
-Odgovori i pobijedit ćemo! -Hajde nešto lagano.
„Kako se Gustaw zapravo zove?”
Što?
Kako se zoveš?
Jebemti. Dobro.
Popij.
-Sad umri. -Da umrem?
Dobro.
Romeo?
-To! -To!
Romeo.
Zašto mi nisi rekao?
To!
Dakle, ni Julija nije znala?
Kako si znao?
Mrzim to ime.
-Krasno je, srce. -Kako si sve to znao?
Kako je ujak sve to znao?
ŠEST MJESECI PRIJE
Dawid Kłos.
Aha, anketa.
U redu, naravno.
Ma daj, mora da se šališ.
Koliko će trajati?
Isuse.
Da, mogu odvojiti pet… 15 minuta.
Mnogo hvala. Samo nekoliko pitanja.
Za početak, kako vam se zvala prva djevojka?
Na kojem dijelu tijela imate tu tetovažu?
-Čemu služi ova anketa? -To je veoma čudno pitanje.
No budući da vi plaćate, plaža u Barbadosu.
Hvala vam.
Dakle, znaš baratati nožem?
Kakve to ima veze?
Nikakve.
Ne znamo mnogo o tebi, ali očito imaš traume iz djetinjstva.
-Prestani. -Traume?
-Sigurno nisi odrastao s oba roditelja. -Pogrešno.
Roditelji mu žive u SAD-u.
Pravi si psiholog.
A što je s Edipovim kompleksom?
-Molim? -„Molim?”
-Ma dajte. -Smirite se.
Ujakovo je tijelo u kuhinji, a mi igramo jebenih Pet na pet.
Onda odustani.
Da, Józka ima dva mobitela.
Nismo znali za to, a nisu ni policajci kojima je jedan dala.
Znao je samo Henryk, a sada i vi.
No možda nam je na kraju taj zabranjeni mobitel
svima spasio živote.
Zvali su iz policije. Policajac je zapeo u snijegu i ne može doći.
Kako ne može doći kad…
Mama, dođi!
Izgubila sam signal u podrumu.
Kak' ide? Što vi radite?
Policija kaže da je policajac zapeo u snijegu.
Mislim da ona dvojica nisu pravi policajci.
Nije mi se sviđalo njihovo ponašanje.
Napisala sam 40 krimića.
Policija nema takvo oružje.
Ne smijemo nikomu reći dok ne saznamo istinu.
-Dobro. -Ne znamo što bi mogli učiniti.
Što je tako hitno?
Htjela sam ti reći da…
nisam znala da si mamu zaprosio u slastičarnici.
Da.
Kći mi govori lijepe stvari. Gdje je skrivena kamera?
Možda ujakov plan počinje funkcionirati?
Hej, obitelji.
Tablet. Dođite!
Čestitam vam na prolasku prve runde.
Svi se dobro zabavljate?
Ako me gledate, više nisam s vama jer se pripremam za drugu rundu.
Slijedi zagonetka. Da biste prošli, nećete imati izlaz.
Još nije gotovo, ha?
Moramo naći dobar signal.
Ako ima Wi-Fi, možemo pozvati pomoć.
Pitala sam ujaka i rekao je da je zaporka vrlo složena.
-Idem do zahoda. -Idem i ja s Heniekom.
-Ideš s Heniom? -Da. Možda i ja moram ići. Vidjet ću.
Dobro, čudaci.
„Nećete imati izlaz.”
-Ima li signala? -Ne još.
Zdravo. Kako ide?
Možemo li pomoći?
Samo idem do zahoda s bratom.
Kojim bratom?
Tetu zovem „brat”.
Uvijek mi pomaže kad mi je to potrebno.
Da. Slatko.
Vrijeme je za ispitivanje, mlada damo.
-Idemo. -Ali Józefina je maloljetna.
Trebala bih ići s njom.
U pravu ste.
„Nećete imati izlaz.”
Možda ćemo ići u escape room?
Cijela je kuća escape room.
U garaži je bio prekriženi znak „Exit”.
Mislio sam da se ujak šali, ali sad?
-Čekaj… -Slušajte…
Zadržimo to za sebe.
Baš je lijepo, brate, što se tako brineš o nećakinji pogotovo kad si…
rekao da je njezina mama mogući krivac.
Zašto?
Pokušavaju te uznemiriti.
To je stara tehnika koju lokalni policajci rijetko rabe.
-Što želite reći? -Da ste veoma vješti.
S obzirom na vaše položaje.
-Možemo biti glavni likovi vaše knjige. -Zašto ne?
Ali najprije moram znati vaša zvanja.
Jao, ne. Nikad nisam bio dobar učenik.
Misli na policijsko zvanje.
Na naš položaj u policiji.
Inspektor Bednarski, a ovo je aspirant Gudejko.
Nešto ti je u grlu?
Što?
Što ti je?
-Inhalator. -Što?
U našoj sobi.
-U našoj sobi? Kakav inhalator? -Moj…
Moj inhalator u našoj sobi.
-Tvoj inhalator u sobi? -Jebote, inhalator je u sobi.
-Daj joj umjetno disanje. -Ne mogu disa…
-Da te udarim? -Dobro, dođi.
Što ti je?
Tko te zvao kad sam bila na ispitivanju?
A tvoj muž?
-Dawid? -Da.
-On ne bi ni mrava zgazio. -Da?
Nikad se nije ni potukao. Obarali smo ruke i ja sam pobijedila.
Nadala sam se da me pustio da pobijedim, no priznao je da nije.
Pravi muškarac nikad ti ne bi dopustio da pobijediš.
Ja bih te zdrobio.
Znaš zašto udarac u jaja dokazano boli više od poroda?
Stalno susrećem žene koje kažu: „Želim još jedno dijete”,
no nisam čuo da je muškarac rekao: „Udari me ponovno u jaja.”
Volim taj vic.
To je Dawidov.
„Žena iz banke.”
Nisi se javila?
Što ima?
Bolje dišeš?
Htjeli smo se uvjeriti da vas ne dovodimo bez veze.
A na vrbi je rodilo grožđe.
Gdje su djeca?
-Na zahodu. -Da, i Natalia.
Da.
-Pričekajmo ih da uđemo zajedno. -Dobro.
A kamo?
Dobro, to bi bilo sve.
-Dovedite tog tinejdžera. -Mog brata?
Njezina dečka.
Džep ti vibrira.
To je dojavljivač.
Dojavljivač?
Vratili su se u modu. Niste čuli?
Ne. To je inzulinska pumpa.
Józefina ima dijabetes i…
Ovamo.
-Halo? -Policija grada Dworki. Prekinuta je veza.
Načelnik Trzeciak ne može doći. Zapeo je u snijegu.
Nema potrebe za dolaskom. Djeca su mi se igrala s mobitelom.
Da, hvala. Naučit ću ih lekciju.
Zašto ste rekli da ste policajci?
Tehnički govoreći, nismo rekli da jesmo.
Policija je ovdje. Brzo ste stigli, gospodo.
Ne znam što su vam rekli, ali…
Molim vas, počnite otpočetka. Kao da ne znamo ništa.
U redu. Pa…
I mi smo se iznenadili kad smo vas vidjeli.
A i kad smo vidjeli vašeg ujaka.
Odlučili ste se opustiti, pustiti nas da igramo i preuzeti patente.
Vaš je ujak radio na nečemu što neke ljude veoma zanima.
Prestalo je sniježiti.
Kvragu, prestalo je sniježiti.
Razmišljaj, Henryk. Razmišljaj.
NEVAŽEĆA ZAPORKA
Ne želim se hvaliti,
ali držim rekorde u nekoliko varšavskih escape roomova.
Istina.
Odlično, onda nema problema.
Koliko se dugo može pišati?
Znaju li oni gdje smo?
Tražila sam vas.
-Ali… -Zašto si zadihana?
Trčala sam. Iz zabave.
Gdje su Józka i Heniek?
Ispituju ih zajedno da brže ide.
Policija je rekla da ako ne završimo za jedan sat…
-Što? -Odvest će nas do postaje.
Sjajno.
I što ćemo?
Druga je faza escape room.
A tko je ubio Kennedyja?
Ne znamo.
Da vam kažem?
ZAŠTO JE PREKINUTO PRIKAZIVANJE EMISIJE KOLO ISTINE?
„Zašto je prekinuto prikazivanje emisije Kolo istine?”
„Emisija Kolo istine otkazana je nakon što je jedna od natjecateljica
pokušala počiniti samoubojstvo nakon poraza u posljednjoj rundi.”
ULICA POZIOMKOWA, 7
Izgleda kao koliba iz našeg djetinjstva.
Sjećam se! Bili smo toliko siromašni da smo imali samo jednu knjigu,
pa nam je mama morala vrlo sporo čitati.
Ti!
Da, to smo mi! Hej, vidi!
Pokaži mi.
Ajme, da. Uopće se toga ne sjećam.
U redu, Dawide. Bacimo se na posao.
Da.
Pedeset devet minuta.
-Želiš? -Ne, hvala.
Ozbiljno, Dawide?
Zašto ne?
Nikad ne znaš što nas čeka.
U jednom je escape roomu…
-Dawide, vrijeme. -Vrijeme.
Odakle vam ta kutija?
Mislite na bombone?
Uzeo sam ih s kuhinjskog pulta.
Pokažite ih pred kamerom.
Ovdje je!
To je to?
Što na njoj piše?
„Subota.”
Kvragu.
Što to znači?
Zaboravio sam ih sakriti. To je bila posebna poslastica g. Władysława.
Po čemu je posebna?
Władysław je volio eksperimentirati s psihoaktivnim supstancama…
-Koliko ste ih pojeli? -Dva, tri.
Sedam. Pojeo sam ih sedam.
Subotom je testirao serum istine.
Sam ga je proizveo.
Jeo je pola bombona, a ponekad jedan cijeli.
A nakon njega, postao je veoma iskren.
Sedam bi vas moglo preokrenuti.
I ja sam pojeo jedan.
I ja sam jedan.
Ja nisam. Na dijeti sam.
Ja nisam stigao.
I ja sam pojeo jedan.
Kako će me preokrenuti?
Počet će djelovati za nekoliko minuta.
-Sjajno. -Ovo je problem.
-Dobro. -Boli li te što?
Ne. Dobro, slušajte.
Dokle god znamo da je ovo zamka, imamo priliku pobjeći.
-Pogledajte oko sebe. Tražite tragove! -Ali što?
-Pobjeći kamo? -Ne znam.
Možda ovdje.
Kamo ideš? Stani!
Ne miči se!
Oprostite.
Mislim da imamo problem.
Evo ga! Prvi trag.
„Što vas je šokiralo?”
Što? Nas?
Da! Pogledajte oko sebe. Tragovi mogu biti bilo gdje.
-Luster. -Isuse.
Luster.
Što?
Luster!
Što to znači?
-Je li zavaren? -Što s lusterom?
-Karole. -Ne. To je kečap! Isuse.
Dobro.
-Događa mu se. -Voda.
Bit će onesviješten nekoliko minuta. Karole?
Da.
Dobro, moramo napraviti ljestve.
Od čega?
Bolje rečeno, koga.
Gustawe.
Čekaj.
Ovdje.
Bože.
Gore.
O, Bože.
Hej, okreni se.
Moje oko!
Dawidek, budi oprezan.
Dawide.
Pokušaj me ne dirati.
Trudim se.
Oprezno!
Evo ga! Imam prvi broj.
-Šest! -To!
-Drži se! -Dawide, oprezno!
Dawide!
-Skoči! -Nemoj!
-Hajde! -Ne!
Dobro.
Jesmo li pobijedili?
-Jesmo li milijunaši? -Ne još.
Kako si znao za luster?
Događaji koji su nas „šokirali”.
Kad sam kao dijete bio na ljetnim praznicima u ujakovoj kolibi,
udarila me struja i bio sam u bolnici jedan mjesec.
Da, tako je.
Vaš red.
Što?
Što vas je šokiralo? Razmišljajte nekonvencionalno!
Ne znam što me šokiralo!
Pod je lava! Pazite, rastopit ćete se!
Koliko su ih uzeli?
Mnogo.
G. Dawid uzeo je najviše.
Volim te.
Kreće iskrenost.
Imam mali penis.
-Bože! -Jao, Karole, opet? Ne, nemaš.
Nemam? Pojedi bombon pa mi to reci.
-Nismo se seksali dvije godine. -Isuse, Dawide!
Ruke mi se sjaje.
-Sjajno. -Dawide.
-Gdje je klinac? -Moje ruke!
Sjajno.
Sin.
Ozbiljno, pogledaj ovo! Baš je super!
NEVAŽEĆA ZAPORKA
„Zaporka je vrlo složena.”
FORTUNA
TIŠINA
„Idem na posao.”
„Uzmi svoje sendviče.”
„S Nutellom?”
„Da, njih voliš.”
Kad smo bili mali, dječaci su mu se smijali
što se igrao s lutkama, a ne loptom.
Tad se to činilo čudnim.
Imala sam dvojicu muževa.
Varala sam obojicu.
Ali više nema muškaraca poput Dawida.
Da, nema ih.
Čuj… Nisam dobio onu stipendiju.
-Zapravo jesam, ali nisam je prihvatio. -Što?
Nisam htio biti bez vas četiri mjeseca.
Da. Pogotovo zato što su nam ovo posljednji trenuci zajedno.
Može pitanje o obitelji Kłos.
Kategorija je „zanimljivosti”.
-„Razvode li se Dawid i Zosia?” -Dawide, ne.
„Da” je točan odgovor.
Ostaje samo pitanje…
kad ćemo reći djeci.
Žao mi je, mala.
Odavno to znam.
Imate li neutralizator iz Ljudi u crnom?
Možete li im izbrisati sjećanje i reći im da se vole?
Ne ide to tako, mala.
Što misliš?
Da nisam vidio kako buljiš u policajca?
Ma daj, molim te. On je primitivac.
Misli da udarac u jaja boli više od poroda.
Idiot.
Žao mi je, mali.
-Očito nije doživio epiziotomiju. -Očito nije!
Ispostavilo se da je zaporka za Wi-Fi zaista vrlo složena.
Iako je zapravo bila jednostavna.
Teško je to objasniti, ali zaporka je jednostavna.
Možda i prejednostavna jer je zapravo „vrlo složena”.
Gdje si?
Nema veze, vidjet ćete sami.
Kvragu.
„Zaporka je vrlo složena.”
Mali?
„Vrlo složena.”
-To! -Hej!
Kvragu.
Prestani se zafrkavati!
Hajde!
Mali!
-Budući da oboje ne možemo lagati… -Da?
Sa mnom si samo zbog novca, zar ne?
Nisam.
Nisam s tobom zbog novca.
I znam da si nedavno imala financijskih problema.
Volim te.
Dođi.
Ali ne sviđa mi se tvoj parfem.
Dobro. Ispričavam se!
Budući da ne možemo lagati, nisam ubio ujaka.
Nisam ni ja.
Ni ja.
-Nisam ni ja. -Mi nismo jeli bombone, pa…
Najbolji lažljivac kojeg znaš nije najbolji lažljivac kojeg znaš.
Nadam se da djeca nisu zabrinuta.
Oni nisu policajci. Ne znaju činove i imaju pogrešno oružje.
Što?
Ne znam tko su, ali odveli su Józku i rekli mi da moram šutjeti.
Znaju da će doći policija kad prođe mećava i zato su nam dali jedan sat.
-Kad prođe jedan sat, oni će… -Što?
Isuse!
Józia! Henio! Dolazim po vas!
Zidane!
-Dawide, dušo. -Jesi li živ?
Hej! Dawide!
Ovdje je naša pjesma.
-Koji je broj? -Jedanaest.
Jedanaest?
Zadnji broj. Utipkat ću kod.
-Ustani. -Daj mi ruku.
Dawide! Isuse!
-Uspjelo je! -To!
-Gle, otvorio si vrata! -Idemo.
Tablet.
To.
Uvijek sve moram sam.
Bojim te se!
Jesi li dobro?
Pusti je!
Gdje je Henryk?
Bože.
Hej, dođi.
Draga obitelji, čestitam na prolasku još jedne runde.
Igra se polako bliži kraju, pa ćemo je morati malo otežati.
Kako biste započeli posljednji zadatak, svi morate postati jedno.
I vama su se ugasila svjetla?
Čovječe.
Ta se vrata otvaraju otiskom prsta.
Čijeg?
Pomoći ću.
-Ne! -Ne!
Sigurno si toliko opasan da i jaje guliš nožem!
Imate 15 minuta.
-Vodim malog. Pazi na njih! -Uzmite mene umjesto njega!
Što više, to bolje.
Možeš ti to, tata!
Možda, ali vjerojatno ne! I sve će nas ubiti!
-Još djeluje? -Ne. Da.
Nisam operirala sise!
Evo, ja mogu lagati.
Okret!
-Idemo. -Jebemti.
Dižite!
-To! -To!
Spustite ga.
Za što je ovo?
Dobro.
-Evo. -Ne baš.
-Ne? -Ne radi.
-Čekaj. -Stavi ga na mene.
Moramo postati jedno. Svi se moramo povezati.
Idemo, imaju Henryka.
To!
Stavi ga, Henio nije ovdje!
Stavi ga!
Evo.
Idemo. Za mnom.
Žao mi je, mali.
Teta Ela.
Ovaj je labirint naše obiteljsko stablo.
Idemo desno.
Ne, čekajte. Već smo prošli ujaka Janusza.
To znači da bismo trebali ići ovuda.
Ne znači li to da se vraćamo?
-Imaju još nekoliko minuta. -Što ćete nam učiniti?
Jesi li kad igrao Pac-Mana?
Pojest ćemo vas.
-Sporije? -Ne.
Koliko još imamo?
Šest minuta.
Evo.
Ovo je mlađi brat naše tete, stric Albert.
Pogrešan smjer.
-Onuda. -Ali…
-Onaj s bradavicom? -Da, još je i rasla.
Ne, već smo bili ovdje.
-Ne. -Tri minute!
Kojim putem?
Pitam se jesu li ovdje i naši portreti.
Da.
-Moramo naći sebe. -Rekao si da nećeš slušati tog trenera.
Otpočetka idemo krivo. Moramo pronaći nas!
-Za mnom! Brzo! -Čekaj!
Ti!
-Evo. -Henio!
Hej. Dajte mi ga.
Vratite Henieka.
Ili što?
Zidane!
-Dođite. -Bježimo.
Polako.
Žao mi je, mali. Nisam si mogao pomoći.
Ali moram priznati
da imaš muda.
Hej!
Hej! Upomoć!
Igra je gotova.
Daj mi to.
Najprije vrati Henryka.
Imamo i mi oružje!
-Opet mogu lagati. -Daj mi to!
-Karole. -Jedan udarac i smrskat ću ti dušnik.
Karole!
Hej, ti! Iskušaj me.
Bravo, Henryk!
Ipak ćeš dobiti onu konzolu. Ma dvije!
Ful si pametan!
Pretjerao sam, nije baš tako izgledalo, no Henryk je trenirao judo šest mjeseci.
I zaista je pokušao.
Zidane!
Pusti ga! Ostavi mog muža na miru!
Dođi ovamo!
Eto ti tvoj porod.
Dođi, dušo.
Upomoć!
Hej!
Ispričavam se za…
za…
Zajebano.
Za…
Zamrznuo sam se.
Za… Zamrzivač. Vani je kao u zamrzivaču.
Pa ujak je volio iznenađenja.
Sigurno je to.
Tragična pogreška. Nenamjerno samoubojstvo.
Eto vam knjiga, zar ne?
Zašto ne biste napisali knjigu o načelniku Trzeciaku?
Trzeciak, sreća!
-Ujakov PESEL broj? -Treće kolo.
-Da, brzo. Dobro. -Ne to. Ovo. Nije dobro.
Čekaj. Nedostaje nam mjesec i dan.
Četvrti veljače. Nemojte mi reći da niste znali.
-Četiri je ovdje. -Četiri i dva.
Jao!
Čovječe.
-To je to! -Što?
-Prazno je. -Nema ničega.
Ništa!
-Prazno je. -Ne!
Tiho!
Dobro došli. Budući da je cijela obitelj ovdje…
Pozdravljam vas sve u ime ujaka Władysława, ali i u svoje ime.
Stigli ste ovamo jučer i nadam se da se otada mnogo toga promijenilo.
Čestitam što ste dovršili igru, a što se tiče patenata, ne brinite se.
Svi su na sigurnom ovdje.
A možda i negdje drugdje.
Ali sve ću vam reći večeras na večeri.
Vidimo se uskoro. Živjeli, obitelji!
Prije ili poslije, patenti će biti pronađeni.
Iako nemamo milijune,
imamo jedni druge.
A u ovoj situaciji mislim da je to najvažnije.
Šerif.
Ali i Zidane.
Ako je sad sve jasno, što želite popiti?
Ujak se prezivao Fortuna, a svoju je igru nazvao Kolo istine?
I ljutio bi se kad bi mu netko ukazao na to.
-Samo malo. -Ideš?
-Sada? -Hej.
-Već nam neko vrijeme želite nešto reći. -Da.
-Pomoći ću vam. -Da. Dovoljno ste stari da znate.
Trudna sam.
Dobit ćete mlađeg brata.
Pogledaj im izraze lica. Ne, šalim se.
Ali spominjala si doktora?
Robert Doktor. Doktor je prezime našeg odvjetnika.
Ali to više nije važno.
Najveća je laž na svijetu da roditelji znaju što rade.
Da!
Pogledajte!
Slušajte!
-Imamo objavu. Ostajemo u Poljskoj. -To!
Bravo!
Što? Što se događa?
Ručnici.
Imate pravo na šutnju. Što god kažete…
Ma znate to napamet.
Ja?
Ali nisam nikoga ubila.
Ja sam.
-Što? -To sam bio ja.
-Laže. -Ne laže.
-Aha. -Ali nadrogiran si rekao da nisi.
Nisam pojeo bombone.
Ali ono je drugo bila istina.
Zaista te volim, Natalia.
-Žao mi je. -Ali zašto?
Sad se usredotočite.
Na Natalijinu radost, Gustaw s njom nije bio zbog novca.
No na njezin užas, bio je s njom jer je ujakova nećakinja.
A ona mu je bila jedina prilika da dođe do ujaka
jer je on cijeli život proveo u zabačenoj utvrdi.
MINE! MOŽDA…
Gustawova baka, koja ga je odgojila, bila je u Kolu istine 1990.
Karol je bio u pravu za roditelje.
Ujak ju je u finalu naveo na pogrešan odgovor.
Ili je barem tako tvrdila.
Izgubila je, pala u depresiju, a na kraju se i pokušala ubiti.
Gustaw je zato poslan u sirotište i oduvijek je za to krivio ujaka.
Bako!
Gustaw Romeo dugo je planirao ubojstvo.
No nije predvidio da će se stvarno zaljubiti u Nataliju.
Tad je odustao od plana.
Halo?
Pao mu je kamen sa srca kad je čudo da je ujak mrtav.
Jebote!
A kad su došli na čitanje oporuke i ujak se pojavio, ostao je bez riječi.
Kad je sišao popiti vode…
SUBOTA
…i u kuhinji sreo ujaka,
ispostavilo se da je on otpočetka znao tko je zapravo Gustaw
jer je pripremao igru.
Počeli su razgovarati i sve je išlo dobro, ali na kraju…
-Opraštam ti. -Opraštam ti.
Za što?
Zato što si me htio ubiti.
A ti, Romeo? Za što ti meni opraštaš?
Što si je naveo na pogrešan trag.
To nije točno.
-Istina je. -Nije.
Samo priznaj da si pogriješio.
Ne mogu.
Reci to.
Ne mogu ti lagati.
Točan je odgovor bio zelenika i pokazao sam Katarzyni…
-Ne izgovaraj njezino ime! -Htio sam pokazati Katarzyni…
Tijekom njihova razgovora, ujak je bio pod utjecajem bombona istine.
Pokušavao je reći Gustawu da mu doslovno ne može lagati.
Možda mu je zato priznao da zna njegovo pravo ime i tko je.
Nisam ga htio ubiti.
Mislio sam da nosi
onu pancirku i da ću ga nekoliko puta ubosti.
Terapeutski.
Nisam znao da nosi običnu majicu.
Izgledale su identično.
Kad sam ga prvi put ubo i pojavila se krv…
ne znam tko je bio više iznenađen.
Žao mi je.
Kako znate da sam to bio ja?
Za sve je zaslužan Heniek.
Kad je pronašao članak s fotografijom obitelji sudionice,
ispod je pisalo: „Gđa Katarzyna s unukom Romeom.”
Rijetko ime.
A jutros je otkrio posljednji dio slagalice.
Sjećate se? Gustaw Romeo ušao je u kuhinju i pitao…
Zaboravio je da nosi običnu majicu i izbo se?
Zaletio se.
Rekao je to prije nego što je vidio tijelo.
Kako je mogao znati kako je ujak umro?
Ali to je bila samo teorija.
Zato sam nazvao policiju i oni su mi rekli da nikomu ne govorim.
-Rekao sam samo tati. -Nismo imali dokaze.
Jedina je opcija bila blefirati
i provjeriti voliš li Nataliju dovoljno da je spasiš od zatvora.
Je li sve tijekom ovog vikenda izgledalo točno onako kako sam ispričao?
Ne znam. Bio sam nadrogiran.
No to je moja verzija i držat ću je se.
Taj je vikend promijenio mnogo toga u našim životima.
Evo kuma. Možemo početi.
Natalia već piše knjigu o događajima u ujakovoj vili.
Starac i droge.
Je li bilo dosadno?
Unatoč potrazi, dosad nitko nije uspio naći ujakove patente.
Karoli su postali opsjednuti Władysławom, šestomjesečnom akitom.
Njega je Karol kupio na Tajlandu.
A batler? Ujak ga je toliko dobro plaćao da, između ostalog, puca u njega
da je imao novca za kupnju vile.
Još ondje živi i ima svog batlera, ali i dalje sam čisti i zalijeva biljke.
A mi? I dalje nemamo balkon,
ali Józka je opuštenija, a Heniek želi postati detektiv.
A Zosin i moj odnos mnogo je bolji.
Kasino nam pomaže.
Jakub Kasino, terapeut za parove.
Što sve ljudi neće učiniti za novac, ha?
Bolje je pitanje što sve ljudi neće učiniti za svoju obitelj.
Što se tiče novca, već sam to rekao. Nemamo ga i sretni smo.
KRAJ
MOŽDA…
Dame i gospodo, dobro došli u novu epizodu Kola istine.
Ja sam Władysław Fortuna.
Evo naših nagrada.
Mali motocikl, automobil
i naša glavna nagrada,
ček na milijardu zlota.
Gđa Katarzyna došla nam je iz Bydgoszcza.
-Da. -Sama?
S unukom.
Ostalo je jedno pitanje.
Ako pogriješite, gubite sve.
Kako se zove zimzeleno grmlje iz porodice maslina?
Samo malo…
Pa…
Leptirnjača?
Nažalost, ne.
Točan je odgovor zelenika.
Jao!
Ali…
Hvala vam što ste bili s nama.
I vidimo se sljedeći tjedan.
Prijevod titlova: Iva Matuško