Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DRUHÁ ŠANCE
Já se s ní nechci vidět.
Anno, sedněte si.
Nesednu si a nechci ji vidět.
Rozmyslela jsem si to.
- Co se stalo? - Nic se nestalo.
Nejsem připravená.
Nenuťte mě do toho.
Alice!
Anna Farnesiová?
Omluvíte nás?
Vaše žádost mě velmi zaujala.
Proč?
Po promoci tady nic nemáte.
Osm let jste nepracovala ani nestudovala. Pročpak?
Potom jste pracovala pět let v knihovně. Co přesně jste tam dělala?
Všechno.
Byla jsem tam sama.
Jeden člověk vedl celou knihovnu?
Moc čtenářů tam nebylo.
Poté další knihovna pod vedením sociálního spolku.
Ano.
Vím, o co jde.
O co?
Myslím, že jsem to pochopil.
I já pochopila.
Co to děláte?
Zůstaňte. Posaďte se.
Začnete v pondělí.
Najděte si ubytování.
Mohl byste to nikomu neříkat?
Je to tak důležité?
Ano.
Dobrá. Nikomu to neřeknu.
Víme to jen vy a já.
- Sbohem, otče. - Kdy se vrátíte?
Až to bude hotové.
Tak se opatrujte.
Jedeme, tati.
Jedem.
Jen se musí zadělat tady ta prasklina.
Nesmí na to napršet. Zakryjme to.
Jsme kováři, proč...
proč opravujeme zvon?
Zatím to necháme a uvidíme.
- To stačí, tati. - Pij.
Proč?
Pomáhá to.
Posadíte se?
Dáte si něco k jídlu?
Jo.
Neslyšel jsi?
To děvče chce jíst.
Podej jí menu.
Jo, jasně.
- Tady. - Díky.
Dám si houbové rizoto.
- A neperlivou vodu. - Mhm.
Bylas... bylas to ty?
A kdy?
Když jsem nakládal ten zvon.
Ještě jsem tě tu neviděl.
- Odkud jsi? - Proč?
Jen jsem si chtěl popovídat.
Odkud jsi ty?
Já jsem odtud. Žiju tady celý život.
Jsem kovář.
Stejně jako táta.
To je všechno.
Antonio.
Anna.
Tady je naše knihovna novin. Archivujeme noviny a časopisy
a převádíme je do digitální podoby.
Dobře.
Archivovala jste někdy?
Není to těžké.
Pojďte, ukážu vám to.
Otevřete program.
Ne, ten ne. Tenhle.
Jste v pořádku?
Tak, sem dáte název časopisu...
Ilario, to jsem já.
Ahoj, Anno. Jak se máš?
Promiň mi to posledně. Rozmyslela jsem si to.
Necítila jsem se na to.
Nic se nestalo.
Omluvila ses mojí mámě?
Mluvila jsem s ní a situaci jí vysvětlila. Chápe to.
Jak se má?
Je v pořádku, Anno, jen se o tebe bojí.
Řekni jí, že jsem si našla práci. Že se snažím.
Ale potřebuju víc času.
Žádný strach, Anno.
Promluvíme si, až budeš připravená.
Děkuju.
Holky, jdete dolů?
Děje se něco?
Ne, dobrý.
Co je?
I moje sestra se o tuhle práci ucházela.
A co jako?
Má školu, byla tady na stáži,
ale vezme tebe? Proč?
Zeptej se jeho.
Nejmenuješ se Anna Farnesiová.
A jak se jmenuju?
Hm?
Jak se jmenuju?
Co se stalo?
Nic.
Co se stalo s Larou?
Nic se s Larou nestalo.
Jak se jmenujete?
Anna Farnesiová.
Lara tvrdí, že to není pravda.
Potřebuješ něco, Marco?
Jsem rád, že si tykáme.
Takže?
Nic.
Máme dohodu, žádný strach.
Se mnou jsi v bezpečí.
Ale musíš mi věřit.
Anna se mi líbí.
Hezké jméno.
Holky, jdete dolů?
Už je tady. Musíme jít.
Přijde ti tohle vhodné na oslavu narozenin?
Proč? Co je na tom?
Nic. Když ti to vyhovuje.
- Ahoj, jak se máš? - Dobře. A ty?
Přímo skvěle.
Musíme začít, když už ho máme.
Není to dobrý?
Ne, dobrý.
Támhle bydlím.
Bydlím tam a taky pracuju.
Tam máte ten zvon?
Jo.
Už jste na něm začali dělat?
Ne.
Proč?
Protože je pro všechny hrozně důležitý.
Zeptáš se mě někdy na něco osobního?
Jo.
Určitě?
Jo, myslím, že jo.
- Proč? Nemám se ptát... - Protože minulost je minulost.
Nechci o ní mluvit.
Musíš mi to slíbit.
Slibuju.
- Nashle. - Nashle. Dobrý den.
Prosím?
Tabák.
- Který? - Tamten.
- Tenhle? - Ano.
A taky papírky a filtry.
Vy jste ta nová z knihovny.
Ano.
A jméno?
Anna.
Otevřeme účet?
Dobře.
Píšu vám tam 6.80.
- Díky. - Nashle.
Jdu pozdě?
Ne, v tom není problém.
Tak v čem?
Slíbil jsem, že neprozradím tvoje tajemství, ale nesmíš mě zklamat.
Neměla by ses v noci toulat.
Skončila jsi v práci?
- Máš něco? - Ne.
Už jsi někdy byla na skládce?
Na skládce?
Ne.
Chtěla bys jet se mnou?
- Dobrý den. - Dobrý.
- Tady je potvrzení. 75 eur. - Díky.
Poslední dobou není moc práce.
Nemusíš mi to vysvětlovat.
Jen jsem chtěl, abys to věděla.
A co?
No, že nemáme moc peněz.
Proč by mě to mělo zajímat?
Nevím.
Možná jednou...
Jednou co?
Nic, nevím!
Promiň, nechtěl jsem.
Já...
Nemusíš se omlouvat.
Není to ničí chyba.
Kdy budeš mít volno?
V pondělí.
Knihovna má zavřeno.
A nechtěla bys jet k moři?
K moři?
Jo, k moři.
Nemám moře ráda.
No tak dobře.
Uvidíme.
Tak co budeme dělat?
Nic.
Nezbývá nám než čekat, až se rozhodne, že znovu přijde.
Tak reparace funguje.
Je to moje dcera.
Jsem si jistá, že kdyby byla tady přede mnou,
všechno by bylo jednodušší.
Protože jste matka s dcerou, je tato situace výjimečná.
Složitější.
Jen potřebuju mít alespoň jednu dceru.
Víc nežádám.
Co zvon? Jak to jde?
Chce to čas.
Máme k němu brožuru.
Napadlo mě vystavit ho v knihovně,
než ho vrátíte na své místo.
Nevím, kdy bude hotový.
A tvůj syn?
Proč jsi sem přijel?
Kvůli zvonu.
Dej mi pak vědět.
- Francesco? - Copak?
Francesco? Pospěš si!
Tak co?
Jsi blázen.
Pojď sem!
Jak se máš?
Nesu ti tohle.
To jsem už četla.
Dobře, tak ti koupím jinou.
Nemám zájem. Četla jsem 15 let.
Vím, co jsi udělala.
- Vím o všem, co jsi udělala. - Co ode mě chceš?
Zapomeň na Antonia.
Co s tím má Antonio?
Co myslíš, že udělá, až zjistí, že jsi byla celou tu dobu ve vězení?
Antonio se to zatím nesmí dozvědět.
Jak si můžeš být jistá, že se to nedozví?
Proč jsem tě přijal?
Proč tebe?
Nemáš titul, zkušenost v archívu. Tak proč tebe?
Byl jsem hodný.
Viděl jsem, že jsi v nouzi.
Přijal jsem tě.
Dal jsem ti práci.
Dělej, co říkám, a tvoje tajemství zůstane tajemstvím.
Co tady děláš?
Knihovna?
Dnes jsem skončila dřív.
Můžu zůstat tady?
Tati?
Anna tu dnes bude s námi, jo?
Zdravím.
Pomůžeš mi?
A s čím?
Pojď.
Odděláme ty kameny.
Teď to sundáme.
- Pane řediteli? - Ano?
Dívala jsem se.
Anna Farnesiová odešla.
Dobrá.
Vyřídím to sám.
Co vám řekl?
Co vám řekl?!
Komu jsi to řekl?
- Komu jsi to řekl? - Vrať se zpátky k práci.
Antonio to ví?
Obleč se, půjdem se najíst.
Co je?
Nemám hlad, tati.
Ty běž.
Běž. Nedělej si starosti.
Ani já nemám hlad.
Já s tím problém nemám.
Chci, abys to věděla.
Děkuju.
Antonio?
Dobrý den?
Nashle.
Co chtěl?
Ptal se na ten zvon.
Jeďme.
Jenom chci mít klid.
Nechci mít nic společného se zvony, s Annou.
Prostě s ničím.
S vrahem nemůže mít vztah jen tak někdo, víš to?
Díky.
Je to šest eur.
Na účet?
Ne.
Proč?
Celkem to dělá 88 eur.
Ty nejdeš?
Musíš se rozhodnout.
Buď riskneš štěstí,
nebo chceš ten svůj klid.
Ale vyber si.
Ne!
Kdyby mi věnovala víc pozornosti.
Budeš hezky zticha.
Takovým, jako ty, nikdo nevěří.
Dopiju víno.
Jsem druhorozená a vždycky jsem byla druhá.
Pořád před sebou vidím obličej své sestry.
Nikdy mě nenechá být.
Vždycky byla šťastná.
Proto jsem to udělala.
Ona byla šťastná.
Já ne.
Usmívala se v moři,
měla mokré vlasy
a byla šťastná.
Z věcí, které dělala, mi bylo na nic.
Nepřijala jsem je.
Byla jsem nucená je snášet.
Ona mohla žít a na mě zbyly následky.
Už se nemůžu dál skrývat.
Tohle jsem já.
Tohle jsem udělala.
A vím, že pro mě není odpuštění.
Ale už nemůžu dál utíkat.
Celou tu dobu jsem dokázala držet sestru pod vodou
a slyšet, jak křičí.
Ale už nejsem ten stejný člověk.
Myslela jsem na to každý den, když jsem byla ve vězení,
když mě pustili a i dnes.
Nedokážu najít vysvětlení.
Žádné vysvětlení není.
Jsem unavená.
Změnila jsem si jméno,
přestěhovala se,
abych na všechno zapomněla.
Ale nikdo nezapomněl.
Přestala jsem se soudit.
Ale sama už to dál nezvládnu.
DRUHÁ ŠANCE
České titulky Iveta Petrčková S PRO ALFA CZ, a.s. 2025