Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ANNA MÁSODIK ESÉLYE
Nem akarok többé találkozni vele.
- Anna, ülj vissza! - Nem, és nem találkozom vele.
Meggondoltam magam.
- Mi történt? - Nem történt semmi.
Nem vagyok rá kész.
Nem kényszeríthetnek rá.
Ne!
Alice!
Anna Farnesi?
Ha nem haragszol...
Kíváncsivá tett a jelentkezésed.
Miért?
Mert az érettségid után nem csináltál semmit.
Nyolc évig nem dolgoztál, hogyhogy?
Aztán egy könyvtárban alkalmaztak, öt éven át, mit csináltál ott?
Mindent. Egyedül voltam.
- Egyedül vezettél egy könyvtárat? - Nem sokan jártak oda.
Aztán pedig egy szociális szövetkezet könyvtárában dolgoztál.
Igen.
Rájöttem, igaz?
Mire?
Azt hiszem, hogy rájöttem.
Értem, rendben.
Mit csinálsz? Maradj! Ülj vissza!
Hétfőn kezdhetsz.
Keress egy lakást!
Ha lehet, ne mondja el senkinek!
Ez ilyen fontos neked?
Igen.
Rendben van.
Nem mondom el senkinek, ez lesz a mi egyezségünk.
- Viszlát, atyám! - Mikor hozzák vissza?
- Amikor kész lesz. - Igyekezzenek vele!
- Megyünk, apa? - Mehetünk.
Csak be kell tömni ezt a rést.
Addig is jobb, ha nem ázik el.
Takarjuk le!
De hát mi kovácsok vagyunk, mit kezdünk egy haranggal?
Most hagyjuk itt, majd meglátjuk.
- Elég lesz, papa! - Igyál!
Miért?
- Mert segít. - Ide akarsz ülni?
Eszel valamit?
Igen.
Hallottad, ugye? A lány enni szeretne.
Odaadod az étlapot?
Igen, persze.
- Tessék! - Köszönöm!
Akkor egy gombás rizottót kérek.
És egy pohár vizet.
Te, te voltál az ma?
- Hol? - Mikor a harangot tettük fel.
Csak mert még sosem láttalak itt.
- Hová való vagy? - Miért?
Hát csak úgy. Csak hogy...
beszélgessünk.
Te hová való vagy?
Én idevalósi vagyok.
Itt születtem, és itt is élek.
Kovács vagyok, mint az édesapám.
És ennyi.
Antonio.
Anna.
Ezeket az újságokat kell archiválni,
folyóiratok, képeslapok, aztán meg digitalizálni.
- Rendben. - Csináltál már ilyesmit?
Nem nehéz. Ülj le ide, megmutatom neked.
Nyisd meg a programot!
Nem, nem, ezt, itt!
Minden rendben?
Figyelj! Ide írod be a folyóirat nevét.
Ilaria? Én vagyok.
Szia, Anna! Hogy vagy?
Bocsáss meg a múltkoriért, hogy meggondoltam magam,
de nem ment volna.
Nem érdekes.
Bocsánatot kértél anyámtól?
Beszéltünk vele, elmagyaráztuk a helyzetet, és megértette.
Hogy van?
Jól, csak persze nagyon aggódik miattad. Gondolhatod.
Mondd, hogy találtam munkát, és összeszedem magam.
Egy kis idő kell hozzá.
Ne izgasd magad, majd beszélünk, ha rendbe jöttél.
Köszönöm!
Kislányok! Gyertek le!
Mi történt?
Semmi, jól vagyok.
Mi van?
Tudod, a húgom is jelentkezett erre a munkára.
Na és?
Diplomás, itt töltötte a gyakorlatát, mégis téged választott. Miért?
Tőle kérdezd!
Nem is Farnesi a neved.
Akkor mi a nevem?
Hogy hívnak engem?
Anna, mi történt?
Semmi.
Mi volt köztetek Larával?
Nem volt semmi Larával.
Hogy hívnak téged?
Anna Farnesi.
Lara szerint nem ez a neved.
Szükséged van valamire?
Örülök, hogy most már tegezel.
- Akkor? - Nem kell semmi.
Megegyeztünk, igaz? Nem kell aggódnod.
Velem biztonságban vagy.
Csak bízzál bennem!
Tetszik az Anna.
Nagyon szép név.
Kislányok! Gyertek le!
Itt vannak, mennünk kell!
Így akarsz jönni egy szülinapi buliba?
Mi a baj ezzel?
Semmi. Ha te így érzed jól magad...
- Szia! Minden rendben? - Persze, persze.
Anna is jön mindjárt, csak még öltözködik.
Már elhoztuk, meg kell csinálnunk.
Nem vagyok jó így?
De, jó vagy.
Az ott az én házam.
Ott dolgozom, és ott is lakom.
Nálatok van a harang?
Igen.
Elkezdtétek már javítani?
Nem.
Miért nem?
Mert ez annyira fontos ügy mindenkinek.
Kibírnád, hogy ne kérdezz tőlem semmit?
Hát...
- Igen. - Komolyan?
Azt hiszem, igen.
- És miért ne kérdezzelek? - Mert ami elmúlt, az elmúlt.
Nincs kedvem róla beszélni.
Meg kell ígérned.
Megígérem.
- Tessék! Sziasztok! - Köszönjük! Szia!
Szia!
- Mit adhatok? - Dohányt kérek.
- Milyet? - Azt, ott.
- Ezt? - Igen.
És papírt meg filtert is kérek.
Te vagy az új könyvtáros, igaz?
- Igen. - Hogy hívnak?
- Anna. - Felírjam?
- Jó, rendben. - Akkor felírok 6,80-at.
- Köszönöm! - Szia!
Kicsit elkéstem.
Nem ez a probléma.
Hanem mi?
Megígértem, hogy megőrzöm a titkodat, de ne okozz csalódást!
Jobb, ha nem mászkálsz kint éjjel.
Már befejezted a munkát?
- És van dolgod? - Nincs.
Voltál már szemétlerakó telepen?
Szemétlerakó telepen?
Nem.
Van kedved eljönni velem?
- Jó napot! - Jó napot!
- Tessék! A számla, és a 75 euró. - Köszönöm!
Nincs sok munka mostanában.
Nem kell magyarázkodnod.
Én csak azt akartam, hogy tudd.
Mit?
Hát azt, hogy nincs sok pénzünk.
De mi közöm van nekem ehhez?
Nem tudom.
Talán egy nap...
Egy nap, mi?
Nem tudom.
Bocsáss meg, nem akartam... én...
Nem kell bocsánatot kérned.
Senki sem hibás.
Mikor érsz rá megint?
Hétfőn.
A könyvtár zárva van.
Van kedved a tengerhez menni?
- A tengerhez? - A tengerhez.
Nem szeretem a tengert.
Akkor nem is tudom.
Meglátjuk.
Most mit fogunk csinálni?
Semmit.
Meg kell várnunk, míg úgy dönt, hogy jelentkezik. Mást nem tehetünk.
A mediáció az önkéntesség elvén alapul.
Ő az én lányom.
Biztos vagyok benne, hogy ha itt állna velem szemben,
minden egyszerűbb lenne.
Épp azért, mert anya-lánya kapcsolatról van szó, sokkal nehezebb,
és bonyolultabb a helyzet.
Én csak szeretném visszakapni a lányomat.
Már csak ő van.
És a harang? Hogy halad?
Idő kell hozzá.
Van egy kiadvány a harangról.
Gondoltam, bemutathatnánk a könyvtárban, mielőtt visszakerül a helyére.
Nem tudom, mikor lesz kész.
A fiad?
Miért jöttél ide, Marco?
A harang miatt.
Majd értesíts, jó?
- Francesco! - Mi van?
Francesco, siess már!
Mi van?
Ezt a hülyét!
Gyere!
Hogy vagy?
Ezt neked hoztam.
Már olvastam.
Akkor veszek majd neked egy másikat.
Ne! Tizenöt éven át olvastam.
Tudom, hogy mit csináltál.
Kitépted az újságokból, de hiába, így is tudok mindent.
Mit akar tőlem?
Hagyd békén Antoniót!
Hogy jön ide Antonio?
Mit gondolsz, mi lenne, ha megtudná, hogy éveket töltöttél börtönben?
Egyelőre nem tudhatja meg.
Biztos vagy benne, hogy nem fogja megtudni?
Miért vettelek föl, Anna?
Miért pont téged?
Se diplomád, se tapasztalatod, akkor miért pont téged?
Én kedves voltam hozzád.
Tudtam, hogy szükséged van rá.
Úgyhogy fölvettelek.
Munkát adtam neked.
Tedd, amit mondok, és a titkod titok is marad.
Mit keresel itt?
A munka?
Előbb befejeztem.
Itt maradhatnék?
Apa! Anna itt marad egy kicsit, jó?
Szia!
- Segítenél? - Miben?
Gyere!
Vegyük le a köveket!
És most a nylont!
- Igazgató úr! - Tessék!
Utánanéztem, és Anna Farnesi meghalt.
Értem.
Ne törődj vele!
Ne!
Na?
Ne! Alice, ne!
- Alice! Ne! Alice! - Alice!
Ne!
Mit mondott el?
Mit mondott nektek?
Kinek mondta el?
- Kinek mondta el? - Most menj vissza dolgozni!
Antonio tudja?
Öltözz, elmegyünk enni.
Na, jössz?
Nem vagyok éhes, apa.
Te menj csak!
Menj! Velem nem kell törődnöd.
Én sem vagyok éhes.
Nekem nincs ezzel bajom.
Csak mondtad volna el.
Köszönöm!
Antonio!
- Jó napot! - Jó napot!
Szia!
Na, szia!
Szia!
Mit akart?
A harangról érdeklődött.
Menjünk!
Én csak nyugalmat szeretnék.
Engem már nem érdekel se a harang, se Anna.
Nem akarok tudni semmit.
Hozzá minimum egy pszichiáter kell, végtére is egy gyilkos, nem?
Köszönöm!
Ez hat euró lesz.
- Nem írod fel? - Nem.
Miért nem?
Az eddigiekkel együtt 88 euró.
Nem jössz?
Neked kell döntened. Megpróbálsz boldog lenni,
vagy a nyugalmat választod.
Csak döntsd el!
- Ne! - Én megmondtam előre.
Te tehetsz róla. Nem hallgattál rám.
- Ne! - Miért találkoztál Antonióval?
Velem kellett volna foglalkoznod.
Akkor nem mondtam volna el senkinek a titkodat. De te makacs voltál.
Ezt el ne merd mondani senkinek, érted?
Különben sem hinne senki egy ilyennek.
Ne!
Ne! Ne!
Eressz el!
Ne!
Ezt még megiszom.
Másodikként születtem, és mindig is második voltam.
Állandóan előttem van a nővérem arca.
Nem hagy nyugtot soha.
Ő mindig boldog volt.
Elviselhetetlenül.
Ő boldog volt.
Én meg nem.
A tengerben is nevetett.
Vizes hajjal ugrándozott,
és olyan boldog volt.
Minden, amit csak tett, szörnyen fájt nekem.
Szenvedtem tőle.
És mégsem tehettem semmit.
Ő élt, én meg viseltem a következményeket.
De már nem tudok tovább bujkálni.
Ez vagyok én.
Aki ezt követte el.
Tudom, hogy számomra nincs bocsánat.
De már nem menekülök tovább.
Képes voltam a víz alatt tartani a nővéremet, annyi ideig...
és hallgatni a sikoltását.
De már nem ugyanaz az ember vagyok.
Mindennap átéltem az egészet a börtönben.
És a szabadulásom óta is.
De nem találok magyarázatot.
Nincs rá magyarázat.
Próbáltam új életet kezdeni.
Nevet változtattam,
más városba költöztem,
hogy elfelejtsek mindent.
De mások nem felejtették el.
Már nem ostorozom magam.
De egyedül nem bírom tovább.
ANNA MÁSODIK ESÉLYE
Magyar szöveg: Molnár Anna
Felirat: Rádóczki Attila