Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- דלתת האוקוונגו, בוצוואנה -‬
‫נמרים הם הטורף העליונים ביותר.‬
‫יכולת ההסתתרות שלהם...‬
‫יכולת הטיפוס שלהם, יכולת הציד שלהם...‬
‫הכול מאוד מחושב.‬
‫מאוד חכם.‬
‫חייתי עם נמרים רבים‬ ‫וצילמתי אותם לאורך השנים‬
‫ולכל אחד מהם יש אופי ייחודי.‬
‫- בראד -‬
‫בפעם הראשונה שפגשתי את מוצ'ימה,‬
‫היא קפצה בקלות אל הענפים האלה,‬ ‫בגובה עשרה או 12 מטר,‬
‫והתמקמה‬
‫באופן מאוד מכוון.‬
‫לא היה לי מושג מה היא עושה.‬
‫ואז קרה משהו יוצא דופן.‬
‫אף פעם לא ראיתי‬ ‫נמר מסתכן ככה כדי לתפוס טרף.‬
‫אבל זמן קצר אחר כך היא גילתה את הסיבה לכך.‬
‫כשזכיתי להציץ למאורה‬ ‫ולראות את הגורים הקטנטנים האלה,‬
‫התחלתי להבין עד כמה הם פגיעים.‬
‫השנתיים הראשונות מסוכנות מאוד,‬
‫ולכן פחות מחצי מהגורים מגיעים לבגרות.‬
‫לא היה לי מושג לאן הסיפור הזה ילך.‬
‫אבל ידעתי שאם אעקוב אחר המשפחה הזאת,‬
‫אפתח חלון לעולם של נמרים‬ ‫שאיש מעולם לא ראה.‬
‫- לחיות עם נמרים -‬
‫לצלם גורי נמרים זה תמיד דבר מאתגר,‬
‫כי אימא טובה תשמור עליהם חבויים לחלוטין‬
‫ולא תיתן לעולם להכיר אותם.‬
‫כשהגורים מתבגרים,‬
‫הם יחסית ערניים לעולם.‬
‫אבל הם לא ילכו מעבר לגבולות המאורה.‬
‫רק אחרי כשלושה חודשים‬
‫הגורים מתחילים לחקור מחוץ למאורה.‬
‫זה הזמן בו מתגלה האופי האמיתי שלהם.‬
‫וזה זמן טוב לתת להם שמות.‬
‫הפירוש של "קוטג'ירה" הוא "הביישנית".‬
‫והיא הייתה דומה לאימא שלה.‬
‫- מוצ'ימה‬ ‫"האמיצה" -‬
‫לא רק במראה, אלא גם באופי.‬
‫אפשר היה לצפות בה‬ ‫ולראות אותה מנסה להבין את העולם סביבה.‬
‫עיניה הקרינו אינטליגנציה אמיתית.‬
‫לבן שלה קראתי דקונגה,‬ ‫שם שפירושו "זה שרוצה כוח".‬
‫הוא היה ההפך הגמור מאחותו.‬
‫הוא היה הרבה יותר יהיר.‬
‫הרבה יותר מגושם.‬
‫אם אתה רוצה לשרוד בטבע,‬ ‫זהירות היא לא דבר שאתה יכול לזלזל בו.‬
‫זה מקום מסוכן לגדול בו.‬
‫צילום נמרים זו משימה שדורשת‬ ‫כמויות גדולות של מסירות ותשוקה.‬
‫וידעתי שאם אני רוצה‬ ‫להצליח לעקוב אחר המשפחה הזאת,‬
‫אין סיכוי שאוכל לעשות זאת לבד.‬
‫- סטיב -‬
‫- גרג -‬
‫בניתי צוות של אנשים מלאי מוטיבציה,‬
‫שהיו מוכנים להקדיש מספר שנים מחייהם‬ ‫למעקב אחר הנמרים האלה.‬
‫גדלתי בעיר,‬
‫וכשהגעתי לכאן לא ממש ידעתי‬ ‫איך להתמודד עם הבוש.‬
‫- סיטסל -‬
‫אימא שלי, במיוחד, לא שמחה.‬
‫היא חשבה שאחת מחיות הבר,‬ ‫מהטורפים, תתפוס אותי.‬
‫לא היה לי מושג שאגיע לכאן.‬
‫- נואה -‬
‫והיה לי ניסיון מינימלי בצילום ובבוש.‬
‫אז נזרקתי למים העמוקים,‬ ‫והייתי צריך להוכיח את עצמי.‬
‫כן, אז מוצ'ימה הסתירה את הגורים שלה‬ ‫בתחנה מרכזית נמרים,‬
‫והיא הולכת מזרחה לכיוון קו העצים מונגוס.‬
‫נראה שהיא צדה.‬
‫אפשר לראות את הריכוז שלה.‬
‫יש לה דבר אחד בראש.‬
‫היא כאן כדי להביא אוכל לשולחן.‬
‫כי אם את נכשלת,‬
‫את עלולה לעבור שלושה ימים‬ ‫בלי להאכיל את הילדים שלך,‬
‫וזה מתחיל להיות מסוכן.‬
‫כל מהלך שלהם מכוון מאוד,‬
‫ואפשר לראות את תהליך המחשבה יוצא לפועל.‬
‫כשהציד מתרחש...‬
‫האינטליגנציה הזאת,‬ ‫יחד עם יכולתו להישאר נסתר,‬
‫הם מה שמגדיר נמר.‬
‫מדהים עד כמה הנמר יכול להתקרב‬
‫ועד כמה הטרף שלו לחלוטין לא מודע לכך.‬
‫ראיתי את מוצ'ימה אורבת לטרף‬ ‫ממרחק של מטרים ספורים,‬
‫ומבלה עד שעה בעמדה הזאת‬ ‫לפני שהיא מזנקת עליו.‬
‫צייד מנוסה יכול לחנוק את הטרף שלו‬
‫באמצעות נשיכה מעל הפה והאף שלו‬
‫כדי למנוע כל רעש‬ ‫שעלול להקפיץ טורפים אחרים.‬
‫ככל שנמר מסוגל להרוג יותר בשקט,‬ ‫כך הוא מצליח יותר.‬
‫נמרים יכולים להעלות את הגוויה לעץ‬ ‫כדי להרחיק אותה מאוכלי נבלות,‬
‫אבל אימא עם גורים צעירים מאוד‬ ‫לעיתים קרובות תחביא אותה על הקרקע.‬
‫כשמוצ'ימה קראה לגורים,‬
‫קוטג'ירה, בהתאם לאופיה, הגיבה מייד.‬
‫אבל לא היה שום זכר לדקונגה.‬
‫ברור שהוא שיחק‬ ‫הרחק מהמקום בו הוא אמור היה להיות.‬
‫ומתיחת הגבולות בסביבות כאלה‬ ‫עלולה להיות קטלנית.‬
‫מוצ'ימה הייתה צריכה לקרוא מספר פעמים‬ ‫לפני שקיבלה תשובה.‬
‫לא ממש היה אכפת לו.‬
‫הוא מרגיש שהוא כבר האחראי.‬
‫הגוויה מספקת לגורים הזדמנות ללמוד.‬
‫ומתקיים מעין טקס קומי מאוד,‬
‫בו הם כמעט משחזרים בראשם את הציד.‬
‫זה חיוני, כי זה מצית את צימאון הדם שלהם,‬
‫וזה שלב חשוב בהפיכתם לציידים עצמאיים.‬
‫עכשיו כשהגורים שבעים, שמנים ושמחים,‬
‫מוצ'ימה צריכה ללכת לשמור על הטריטוריה שלה,‬
‫ששטחה כ-20 קמ"ר.‬
‫כדי לעשות זאת, היא צריכה לסייר בגבולותיה,‬
‫תוך כדי שהיא מסמנת את השטח בריחה.‬
‫לעקוב אחריה זה אתגר עצום.‬
‫היא יכולה ללכת במשך שבע-שמונה שעות ברצף.‬
‫הגוף שלך נמצא בלחץ כשאתה מנסה לעמוד בקצב.‬
‫במהלך הזמן הזה לפעמים אנחנו שוכחים לאכול,‬ ‫כי אנחנו לא רוצים לאבד אותה.‬
‫סימון הריח נותן לנמרות אחרות לדעת‬
‫שזה השטח שלה ושישמרו מרחק.‬
‫אבל זה לא מרתיע זכרים נוודים‬ ‫מלהיכנס לטריטוריה שלה.‬
‫הרוצחים הכי גדולים של גורי נמרים‬ ‫הם נמרים אחרים.‬
‫והזכר הנודד הזה‬ ‫היווה איום על קוטג'ירה ודקונגה.‬
‫הם יהרגו את הגורים בכוונה,‬ ‫כדי להכניס את הנקבה שוב למצב של ייחום,‬
‫ואז הם יוכלו להזדווג איתה.‬
‫הדבר היחיד שעלול לעמוד בדרכו...‬
‫הוא מוקניו...‬
‫- מוקניו‬ ‫"הגדול" -‬
‫הזכר הדומיננטי באזור ואביהם של הגורים.‬
‫ברגע שמוקניו קלט את ריחו של הפולש,‬
‫הוא מייד התחיל לחפש אותו.‬
‫לא עבר זמן רב עד שמוקניו‬ ‫הגיע לזכר המעט חיוור.‬
‫אז הייתה לנו סיטואציה‬ ‫שבה שני הזכרים האלה בחנו אחד את השני.‬
‫המתח גבר וגבר.‬
‫בסופו של דבר הגיע הרגע‬ ‫בו שני הזכרים האלה היו צריכים לריב.‬
‫זה קרה באזור מלא בסבך שיחים,‬ ‫שלא יכולנו לראות.‬
‫הרבה היה מונח על הכף.‬
‫זה היה קרב שבסופו של דבר יקבע‬
‫אם קוטג'ירה ודקונגה יחיו או ימותו.‬
‫הראשון שהופיע היה הפולש הצעיר.‬
‫אבל לא היה סימן למוקניו.‬
‫אי הוודאות הייתה נוראית.‬
‫בסופו של דבר הוא הופיע, חבוט למדי.‬
‫אבל מכיוון שהזכר הנווד התחיל לעזוב,‬
‫ברור שמוקניו היה המנצח.‬
‫כולנו נשמנו לרווחה‬ ‫כשידענו שהמשפחה של מוצ'ימה בטוחה‬
‫ושאנחנו יכולים להמשיך בסיפור שלהם.‬
‫היו ימות ושבועות שלמים בהם‬ ‫אין לך אינטראקציה עם אף אדם.‬
‫אז חשוב שיהיה לך נוח עם המחשבות שלך.‬
‫תמיד הייתי אדם מופנם,‬
‫ואני מניח שהשהות כאן בשקט ובשלווה‬
‫התאימה לאופי שלי.‬
‫כשישנים בחוץ בלילה, צריך להיות ערניים.‬
‫תמיד יש סיכוי‬ ‫שיעברו באזור נחשים, עקרבים ואריות.‬
‫אבל אתה גם שוכב תחת שמיכת כוכבים...‬
‫דבר שבימינו לאנשים לא ממש יוצא לחוות.‬
‫- כעבור שישה חודשים... -‬
‫כשאתה מתעורר, אתה מטמיע את עצמך בסביבה.‬
‫כשאתה מתצפת,‬
‫אתה לא מחפש רק נמרים על עצים או בהליכה.‬
‫אתה מסתכל גם על חיות בר אחרות באזור‬ ‫כדי לראות אם הן רגועות או דרוכות.‬
‫גם זה נותן לך סימן‬ ‫אם יש או אין נמר בסביבה.‬
‫רבותיי, יש עקבות של נמרה בדרך‬
‫שמובילה ליער פנגולין.‬
‫הן נראות טריות. אני אעקוב אחריהן.‬
‫אתה צריך להפוך לנמר‬ ‫ולחשוב כמו נמר, להתנהג כמו נמר.‬
‫זה המפתח כדי למצוא אותם.‬
‫זה מגיע עם הזמן ועם העבודה היום יומית.‬
‫כן, אז הצלחתי לאתר את מוצ'ימה.‬
‫היא עם קוטג'ירה,‬ ‫והן מתקדמות לכיוון מעבר מנגוסטין.‬
‫כשגור נמר מגיע לגיל שנה בערך,‬
‫אינסטינקט הציד שלו מתחיל ממש להתחדד.‬
‫בשלב הזה מוצ'ימה כבר לקחה איתה את קוטג'ירה‬ ‫לכמה מסעות ציד‬
‫כדי שתוכל לצפות וללמוד.‬
‫יש פעם שבה קוטג'ירה צופה באימא צדה.‬
‫ואימא במצב מארב מלא.‬
‫היא נעה בחמקנות, לא רוצה שיראו אותה.‬
‫ואז פתאום קוטג'ירה מגיעה‬ ‫כי היא רוצה חיבוק מאימא שלה.‬
‫צריך לתת לילדים שלך תשומת לב,‬ ‫אבל לא בעבודה.‬
‫הכוונות של קוטג'ירה טובות,‬
‫אבל עדיין אין לה את המיומנות, את הניסיון.‬
‫אבל לפחות היא מוכנה ללמוד.‬
‫דקונגה היה שונה לחלוטין מאחותו.‬
‫לא הייתה לו יכולת המיקוד‬ ‫כדי לרצות ללמוד ממישהו.‬
‫אפשר לומר שהוא היה במשימה משלו.‬
‫הוא כל הזמן הסתבך בצרות.‬
‫מבין שני הגורים של מוצ'ימה,‬
‫תמיד היה חשש שדקונגה לא ישרוד.‬
‫הייתה תקופה אחת מסוימת‬ ‫בה הוא נעדר למשך מספר ימים.‬
‫זה היה חריג.‬ ‫לא מצאנו אותו. לא ידענו איפה הוא.‬
‫לנמר בשלב הזה בחייו‬ ‫קל מאוד להיהרג על ידי טורפים.‬
‫כן, אני ליד קו העצים ולווט עכשיו,‬ ‫ואין זכר לדקונגה.‬
‫יש משפחת צ'יטות באזור,‬ ‫אז כנראה שאבלה איתם זמן מה.‬
‫זאת הייתה אימא עם שני בנים כמעט בוגרים.‬
‫הם הצליחו להרוג אימפלה.‬
‫צפיתי בהם אוכלים קצת.‬
‫ואז את מי אני רואה?‬
‫דקונגה.‬
‫הכיוון שלו הוא‬ ‫לעבר גוויית האימפלה עם משפחת הצ'יטות.‬
‫והוא מתקרב.‬
‫רק הוא ינסה לקחת בעלות על האימפלה הזאת,‬
‫כילד קטן, משלוש צ'יטות גדולות.‬
‫זה מתאר בצורה מושלמת את האופי של דקונגה.‬
‫מעולם לא שמעתי על נמר שצ'יטה רודפת אחריו.‬
‫ומעולם לא שמעתי על נמר שעולה על עץ דקל.‬
‫אנחנו צופים בנמרים האלה‬ ‫במשך שעות, ימים, ושבועות,‬
‫והם לא עושים כלום.‬
‫אבל מגיע היום האחד בו אתה חייב להיות חד.‬
‫דקונגה בטח חשב שהתמזל מזלו‬
‫כשהוא הריח חיה שמישהו אחר הרג.‬
‫אז הוא נתן לאפו להוביל אותו,‬ ‫רק כדי לגלות שזה היה מוקניו, אביו.‬
‫אתה לא נדחף להרג של זכר דומיננטי.‬
‫אבל הבטן של דקונגה הובילה אותו.‬
‫העובדה שזה היה אביו לא ממש שינתה.‬
‫הוא שיחק באש.‬
‫בכל פעם שדקונגה נכשל,‬
‫חשבתי שהוא יתעשת ויוותר.‬
‫אבל אין בו שום תחושת סכנה,‬ ‫והוא פשוט המשיך.‬
‫באופן מדהים, התעוזה שלו השתלמה.‬
‫לרגע לא הייתי מצפה שהמצב הזה יסתיים ככה,‬
‫ואני לא בטוח למה מוקניו נסוג.‬
‫אולי הייתה שם הכרה מצד אביו,‬ ‫שזה יכול להיות דבר מדהים.‬
‫זו עדות אמיתית לאופיו של דקונגה.‬
‫ורגעים כאלה מראים צד אחר של הנמרים,‬
‫שמעולם לא ראינו קודם לכן.‬
‫בסופו של דבר, המשפחה התאחדה.‬
‫החיבור ברגע הזה מדהים.‬
‫יש הרבה שובבות, הרבה קפיצות.‬
‫ובמקרה של דקונגה, חוצפה, למעשה.‬
‫רגעי ההנאה האלה הלכו והתמעטו.‬
‫הם בהחלט מתקרבים לזמן‬ ‫בו הם יהיו עצמאיים יותר...‬
‫שזה דבר בלתי נמנע עבור נמר.‬
‫נואה?‬
‫כן, גרג, דבר.‬
‫שקט אצלי. לא מצאתי אף סימן,‬
‫אז אני חושב שאלך למחנה להתרענן.‬
‫קיבלתי, גרג. שקט מאוד גם אצלי,‬ ‫אז אגיע קצת אחריך.‬
‫נתראה במחנה.‬
‫לשבת במכונית במשך שבוע,‬ ‫בלי לזוז, זה לא אידיאלי.‬
‫אז להגיע למחנה, לעשות קצת ספורט,‬
‫להתגלח, אתה יודע,‬
‫רק לטפל קצת בעצמך זה חשוב.‬
‫- האנה -‬
‫הצוות הפך להיות כמו משפחה מורחבת.‬
‫בלי רמה כזאת של דינמיקה קבוצתית,‬
‫כל המבצע הזה פשוט לא היה אפשרי.‬
‫להרבה מאיתנו יש את המחלה‬ ‫שכשאנחנו שבים למחנה,‬
‫אנחנו מרגישים שאנחנו מפספסים‬ ‫את כל האקשן בבוש.‬
‫אז אתה מנסה לעשות כמה שיותר במחנה,‬
‫אבל גם משתדל כמה שיותר לחזור לשטח.‬
‫- כעבור חצי שנה... -‬
‫כשהאוקוונגו בשיא החום,‬ ‫רוחות נושבות על פני האדמה‬
‫וסופות הרעמים מתחילות להיבנות.‬
‫אבל כשהיא סוף סוף מתחילה, יורד גשם חזק.‬
‫נראה שהכול חוגג את הגעתו.‬
‫זאת הקלה מהחום הבלתי פוסק‬ ‫והבטחה לזמנים קלים יותר...‬
‫בהם חיים מוזרמים אל הסביבה.‬
‫כמעט כולם יולדים בעונה הזאת.‬
‫אין זמן טוב יותר‬ ‫עבור גורי נמרים בני 18 חודשים...‬
‫להכיר את מה שיהיה הטרף שלהם בעתיד.‬
‫אני עוקב אחרי קוטג'ירה.‬
‫אנחנו קרובים לקו העצים מונגוס כרגע.‬
‫היא שוכבת לנוח.‬
‫היא הייתה בבוש במשך כמה שעות,‬
‫ואז קבוצה גדולה של בבונים‬ ‫התחילה להגיע לאזור.‬
‫וקוטג'ירה אולי חשבה,‬ ‫"אולי אוכל לתפוס את אחד הצעירים".‬
‫והיא נשארה בבוש הזה יותר מדי זמן.‬
‫הקיפו אותה בבונים זכרים גדולים,‬
‫בעלי שיניים מאסיביות וחזקות‬ ‫שבנויות כדי לגרום נזק.‬
‫היא הייתה בצרות גדולות.‬
‫אני לא חושב שהיא אי פעם רצה כל כך מהר.‬
‫אבל היא הבינה‬ ‫שהמצב יכול להשתנות שם מהר מאוד.‬
‫במהלך התקופה של הפרויקט הזה‬ ‫בילינו עם הנמרים יותר זמן‬
‫מאשר עם כל יצור אחר בפלנטה.‬
‫היה מדהים להיכנס‬ ‫למשפחה הכל כך חמקנית וחשאית הזו,‬
‫לתוך הסודות הכמוסים שלהם.‬
‫אתה ממש מתחבר רגשית לחתולים האלה,‬
‫כי אתה נמצא איתם כל שבוע וכל יום,‬
‫ומגיע שלב שבו אתה מתחיל לעודד אותם.‬
‫אתה צוחק איתם ובוכה איתם,‬
‫ויש רגעים שאתה חושב לעצמך,‬ ‫"אני באמת אוהב את החתול הזה."‬
‫אבל אתה צריך להיות מסוגל לקבוע גבולות.‬
‫והעניין הוא לתת להם‬ ‫לחיות את החיים שלהם כנמרים‬
‫ולהישאר בגדר צופה.‬
‫היה בלתי נמנע שמוצ'ימה תרצה להזדווג שוב.‬
‫וכשהגורים היו בני שנתיים...‬
‫היא נכנסה לייחום.‬
‫היא רצתה לזכות בתשומת ליבו של מוקניו,‬
‫והתחילה להשאיר את הריח שלה‬ ‫בכל רחבי הטריטוריה שלה.‬
‫כששני נמרים מתייחדים,‬
‫זה רומן אינטנסיבי.‬
‫הם יזדווגו מאות פעמים‬ ‫לאורך ארבעה או חמישה ימים.‬
‫בדרך כלל הנקבה היא זאת‬ ‫שמעודדת את התנהגות ההזדווגות.‬
‫היא תפלרטט איתו...‬
‫ותרעיף עליו אהבה ותשומת לב.‬
‫אחרי שלושה ימים של הזדווגות, הזכר עייף.‬
‫הוא מותש. הוא סחוט.‬
‫והיא עדיין רוצה לוודא‬
‫שההזדווגות הזאת תצליח.‬
‫היא רק מנסה להבטיח‬ ‫שהוא ידע שאלה יהיו הגורים שלו.‬
‫אחרי ההזדווגות,‬ ‫מוצ'ימה מצפה למשפחה החדשה שלה.‬
‫וקוטג'ירה ודקונגה מהווים סכנה אמיתית‬ ‫לגוריה שטרם נולדו.‬
‫למוצ'ימה יש עכשיו רק שלושה חודשים‬
‫לסלק את שניהם לפני שתגיע משפחתה החדשה.‬
‫השעון מתקתק.‬
‫קוטג'ירה הראתה סימני התקדמות גדולים,‬
‫אבל עדיין לא הצליחה להרוג לראשונה.‬
‫דקונגה, מצד שני, עדיין עשה טעויות גדולות.‬
‫והוא היווה דאגה משמעותית.‬
‫מוצ'ימה ידעה שהוא צריך עזרה.‬
‫וכאימא טובה, היא הראתה לו באופן מכוון‬ ‫איפה למצוא את הטרף שלו.‬
‫ברור שמוצ'ימה ידעה‬ ‫שיש גורי חזיר יבלות בתוך החור הזה,‬
‫והיא העניקה לבנה הזדמנות מושלמת.‬
‫יש תהליך מחשבה. שום דבר לא אינסטינקטיבי.‬
‫היה מדהים להיות עדים להתנהגות כזאת.‬
‫מה שהיא לא ציפתה זה שהאימא תהיה בבית.‬
‫עימות מול חזיר יבלות בוגר בתוך חור‬ ‫הוא כמעט בלתי אפשרי.‬
‫הניבים החדים שלהם יקרעו אותם לגזרים.‬
‫קוטג'ירה צפתה בדקונגה ובמוצ'ימה,‬
‫ולמדה מהטעויות שלהם.‬
‫הם נלחמו בקרב בו לעולם לא יוכלו לנצח.‬
‫וכשבוע אחר כך,‬
‫קוטג'ירה יושבת במרחק 25 מטר‬ ‫ממאורה של חזירי יבלות.‬
‫והיא מחכה.‬
‫כשעה לאחר מכן,‬
‫אני רואה‬ ‫את חזירת היבלות האימא יוצאת מהמאורה.‬
‫אחר כך הבנתי שהיא חישבה את כל זה‬
‫מהרגע שעצרנו ליד מאורת חזירי היבלות הזאת.‬
‫זה מדהים!‬
‫- כעבור חודשיים... -‬
‫לא רק שהמיומנויות של קוטג'ירה התפתחו,‬ ‫היא גם גדלה פיזית‬
‫והגיעה לבגרות מינית.‬
‫היא התחילה לסמן בריחה‬ ‫בכל רחבי הטריטוריה של אימא שלה.‬
‫זה ימשוך זכרים נוודים,‬
‫והם יהוו איום אמיתי על גוריה של מוצ'ימה,‬ ‫שטרם נולדו.‬
‫למוצ'ימה לא נותרה ברירה‬ ‫אלא לסלק את קוטג'ירה.‬
‫היא קלטה את ריחה של קוטג'ירה מהר מאוד,‬
‫ועלתה על השביל שלה.‬
‫קוטג'ירה זיהתה את אימא שלה.‬
‫אבל שפת הגוף שלה הייתה שונה.‬ ‫הגישה שלה הייתה הרבה יותר רצינית וממוקדת.‬
‫כשהסתיים הריב,‬ ‫אפשר היה לזהות בלבול על פניה של קוטג'ירה.‬
‫היא לא הבינה את התוקפנות.‬
‫מוצ'ימה הדפה אותה יותר ויותר‬ ‫לכיוון קצה הטריטוריה.‬
‫כשקוטג'ירה הרגישה שלא נשאר יותר לאן ללכת‬
‫ושהיא צריכה לדחוף בחזרה‬ ‫ולנסות לשמור על השטח שלה,‬
‫זה נתפס כאתגר.‬
‫זה היה סוף מערכת היחסים הזאת.‬
‫אימא ובת נאלצו ללכת כל אחת לדרכה.‬
‫קשה להבין את זה במושגים של בני אדם.‬
‫ההיפרדות שלנו מהצאצאים שלנו‬
‫אף פעם לא כל כך פתאומית.‬
‫לראות את זה בחייהם של נמרים זה אכזרי.‬
‫אבל ככה עובד עולם הטבע.‬
‫וקטוג'ירה נדחקה אל הלא נודע,‬
‫ולא קיבלה הזמנה לחזור.‬
‫כדי שמוצ'ימה תוכל להמליט בבטחה שגר חדש,‬
‫היא הייתה צריכה ששני גוריה יעזבו את הבית,‬
‫אבל דקונגה עדיין היה בסביבה.‬
‫במקום לחשוב ולהשתמש במיומנויות‬ ‫שאימו הנחילה לו,‬
‫הוא היה מסתער לתוך סיטואציות,‬
‫שזו לא הדרך בה נמר אמור לצוד.‬
‫הוא נכשל באופן עצוב, פעם אחר פעם.‬
‫דקונגה לא היה מוכן,‬
‫ואם הוא היה נדחק החוצה עכשיו,‬ ‫הוא לא היה שורד.‬
‫יום אחד דקונגה מטפס למאורה של חזירי יבלות.‬
‫כבר ראיתי בעבר את כל הנמרים‬ ‫בודקים מאורות של חזירי בר...‬
‫אבל מעולם לא ראיתי מישהו‬ ‫שמנסה לתקוף את חזיר היבלות הכי גדול באזור,‬
‫סייברטות'.‬
‫הוא לא מוכן לקבל כישלון,‬ ‫אז הוא עוקב אחר חזיר היבלות הזה,‬
‫והוא מנסה שוב...‬
‫להרוג חזיר יבלות בוגר.‬
‫הוא הוכיח שכולנו טעינו.‬
‫כן, זה היה רגע מלא גאווה.‬
‫הרג חזיר היבלות‬ ‫ממש שינה את דפוס המחשבה של דקונגה,‬
‫ועכשיו זה השפיע על אימו.‬
‫מבחינה פיזית הוא היה דומיננטי עליה‬ ‫והפך להיות איום,‬
‫לא רק עליה, אלא גם על גוריה שטרם נולדו.‬
‫אפשר היה לראות‬ ‫את מערכת היחסים מתחילה להתפרק.‬
‫בכל פעם שהם נפגשו, התוקפנות גברה.‬
‫בסופו של דבר מוצ'ימה התפרצה.‬
‫המשפחתיות והנחמדות נעלמו.‬
‫הוא הפנה גב לטריטוריה של אימו‬
‫והחליט ללכת לדרכו.‬
‫מוצ'ימה עשתה כל מה שהייתה יכולה‬ ‫עבור דקונגה.‬
‫והוא יצא לעולם עם הסיכוי הכי טוב להצליח.‬
‫היינו צריכים לראות אותו עוזב,‬
‫ולא ידענו אם נראה אותו שוב.‬
‫זה רגע חמוץ-מתוק.‬
‫הרגשות שלך לא חשובים.‬
‫הוא צריך לעזוב כדי להשיג טריטוריה משלו,‬ ‫ויום אחד להקים משפחה משלו.‬
‫- האנה -‬
‫יש איזו תחושת גאווה שהוא הגיע עד כאן.‬
‫הוא עבר את החלק הכי קשה במסע שלו.‬
‫אתה יודע שהוא יצא לשטח ויצליח.‬
‫הוא ילד גדול וחזק, וזה מנחם אותך.‬
‫אחרי עזיבתו של דקונגה,‬
‫נסגר החלון הייחודי הזה‬ ‫לתוך חייה של משפחת נמרים.‬
‫אני לא חושב שמישהו היה יכול להיות חלק מזה‬ ‫בלי להשתנות בעקבות החוויות שחלקנו.‬
‫השנתיים וחצי בהן‬ ‫ביליתי עם הנמרים האלה וצילמתי אותם‬
‫נתנו לי השקפה שונה על החיים שלנו.‬
‫יש משהו טהור בחיים שהם חיים.‬
‫אלה חיים מאוד מסודרים ולא מסובכים,‬
‫ואני חושב שאם אצליח להיות יותר כזה בחיי...‬
‫זה יהיה דבר טוב.‬
‫כמה חודשים אחרי שהפסקנו לעקוב אחר מוצ'ימה,‬
‫נואה התקשר אליי ואמר שהוא מצא אותה...‬
‫מוטלת בקו היער, מתה.‬
‫האירוניה בכך שיכולתי‬ ‫לגעת בה רק אחרי שהיא מתה...‬
‫הייתה איומה.‬
‫זה היה אחד הרגעים הכי קשים‬ ‫שנאלצתי להתמודד איתם.‬
‫לראות חתולה שלמדתי להכיר וכל כך אהבתי...‬
‫מתה.‬
‫לעולם לא אדע בוודאות מה קרה לה.‬
‫אבל החיים של החיות האלה מאוד חדים וקצרים.‬
‫והחיים שלה היו יוצאי דופן.‬
‫היה לנו מזל להיות עדים לחלק מהם.‬
‫אחרי מותה של מוצ'ימה,‬ ‫זה היה כאילו העולם שלנו התרוקן לחלוטין.‬
‫לא היו עוד נמרים סביבנו.‬
‫עד שגרג התקשר ואמר שהוא מצא את קוטג'ירה.‬
‫היא הייתה בקצה של הטריטוריה של אימא שלה.‬
‫הייתה התלהבות ברורה בקרב הצוות‬ ‫מכך שהיא חזרה.‬
‫היא התיישבה על הענפים הגבוהים של עץ.‬
‫ראיתי שיש כמה אימפלות באזור.‬
‫ואיפשהו בראש שלי,‬
‫היה לי חשד שאם האימפלה תגיע אל מתחת לעץ,‬
‫היא עשויה לנסות לצוד.‬
‫בסופו של דבר כמה מהאימפלות הזכרים‬ ‫עמדו מתחת לעץ.‬
‫אלוהים, אתה פשוט רואה את הראש הזה מגיח.‬
‫היא עשתה את זה. עשתה את זה בענק.‬
‫הידיעה שהמורשת של מוצ'ימה מממשיכה‬ ‫נתנה לנו הרבה נחמה.‬
‫זה הפך את סוף הסיפור להתחלה.‬
‫פרק חדש בחייה של קוטג'ירה, בו היא מתפתחת‬
‫לחתולה יוצאת דופן בזכות עצמה.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬