Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DELTA RIJEKE OKAVANGO, BOCVANA
Leopardi su vrhunski grabežljivci.
Njihova vještina skrivanja...
njihova vještina penjanja, njihova vještina lova...
Sve je vrlo proračunato.
Vrlo lukavo.
Tijekom godina, živio sam s više leoparda i snimao ih.
Svaki ima jedinstvenu osobnost.
Kad sam prvi put sreo Mochimu,
s lakoćom je skočila na grane na visini od 10 ili 12 metara
te se smjestila
vrlo promišljeno.
Nisam imao pojma što radi.
Onda se dogodilo nešto nesvakidašnje.
Nikad nisam vidio da leopard toliko riskira da bi se domogao plijena.
No ubrzo je otkrila razlog za to.
Zavirivši u brlog i vidjevši tu sićušnu mladunčad,
počeo sam shvaćati koliko su ranjivi.
Prve dvije godine silno su opasne
i razlog zašto manje od polovice mladunaca doživi zrelost.
Nisam imao pojma kamo će nas ova priča odvesti.
No znao sam da ću prateći ovu obitelj
otvoriti prozor u svijet leoparda
koji nitko nije vidio.
ŽIVOT S LEOPARDIMA
Snimati mladunčad leoparda uvijek je izazov.
Dobra majka držat će ih potpuno skrivene,
da svijet i ne zna za njih.
Kad mladunci porastu,
postanu donekle svjesni svijeta oko sebe.
Ali neće se usuditi udaljiti izvan granica jazbine.
Tek nakon otprilike tri mjeseca
mladunci počnu istraživati izvan jazbine.
Ovo je vrijeme kad se otkriva njihov pravi karakter.
I pravo je vrijeme da im damo imena.
Kutjira znači „stidljiva”.
Bila je slika i prilika svoje majke.
MOCHIMA „HRABRA”
Ne samo izgledom nego i osobnošću.
Mogli ste je vidjeti kako promatra i odgonetava svijet oko sebe.
U njezinim očima nazirala se inteligencija.
Njezina sam sina nazvao Dakunga, što znači „onaj koji želi moć”.
Bio je potpuna suprotnost svojoj sestri.
Bio je mnogo nonšalantniji.
Mnogo nespretniji.
Ako želite preživjeti u divljini, ne smijete zaboraviti na oprez.
Opasno je to mjesto za odrastanje.
Snimanje leoparda iziskuje mnogo predanosti i strasti.
Znao sam da ako želim držati korak s ovom obitelji,
nema šanse da to uspijem sam.
Morao sam okupiti tim koji je bio silno motiviran
i spreman posvetiti nekoliko godina svog života
praćenju tih leoparda.
Odrastao sam u gradu,
pa kad sam došao ovamo, nisam se baš znao snaći u divljini.
Moja mama pogotovo nije bila sretna.
Mislila je da će me srediti neki od tih grabežljivaca.
Nisam imao pojma da ću završiti ovdje.
Imao sam minimum iskustva s kamerom i divljinom.
Bačen sam u vatru i morao sam se dokazati.
Mochima je mladunce skrila u Leopardsku bazu
i ide na istok prema Teritoriju mungosa.
Čini se da lovi.
Vidite da je usredotočena.
Na pameti joj je samo jedno.
Došla je po hranu za obitelj.
Jer ako ne uspije,
možda tri dana neće nahraniti djecu,
a to postaje opasno.
Svaki njihov potez vrlo je promišljen
i vidi se taj misaoni proces.
Kako lov odmiče,
ta inteligencija u kombinaciji sa sposobnošću da ostane skriven
ono je što uistinu definira leoparda.
Nevjerojatno je koliko se leopard može približiti
i koliko je plijen potpuno nesvjestan toga.
Vidio sam Mochimu da se plijenu prikrade na samo metar-dva,
a onda u tom položaju provede i po jedan sat prije nego što skoči.
Iskusni lovac može ugušiti plijen
zagrizom preko njegovih usta i nosa
kako bukom ne bi uzbunio druge grabežljivce.
Što tiše leopard može ubiti, to je uspješniji.
Leopardi strvinu mogu odvući na stablo kako bi ga zaštitili od lešinara,
no majka s vrlo mladim mladuncima često ga skriva na tlu.
Kad je Mochima dozvala mladunce,
Kutjira, takva kakva je, odmah je odgovorila.
Ali Dakungi nije bilo traga.
Očito se igrao daleko od mjesta na kojemu je trebao biti.
A pomicanje granica u ovakvom okružju može biti kobno.
Mochima ga je dozivala nekoliko puta prije nego što je dobila odgovor.
Nije ga bilo briga.
Već se osjeća kao da je glavni.
Strvina mladuncima pruža priliku da uče.
Odigrava se vrlo komičan ritual
gdje gotovo da lov proživljavaju u svojoj glavi.
To je ključno jer potiče njihovu krvožednost
i važan je korak kako bi postali neovisni lovci.
Sad kad su mladunci nahranjeni, debeli i sretni,
Mochima se mora pobrinuti za svoj teritorij
koji je velik otprilike 20 četvornih kilometara.
Da bi to učinila, mora obići granice
i usput ih obilježavati mirisom.
Kad je pratite, to je velik izazov.
Može hodati sedam, osam sati u komadu.
Tijelo vam je pod stresom i pokušava držati korak.
Za to vrijeme katkad zaboravite jesti
jer je ne želite izgubiti.
To obilježavanje mirisom daje drugim ženkama leoparda do znanja
da je ovo njezino područje i da se moraju držati podalje.
No to ne sprječava nomadske mužjake da se odvaže ući na njezin teritorij.
Najveći ubojica mladunaca leoparda drugi su leopardi.
A ovaj nomadski mužjak bio je prijetnja Kutjiri i Dakungi.
Namjerno će ubiti mladunce kako bi se ženka opet počela tjerati,
pa da se mogu pariti s njom.
Jedino što mu može stati na put
jest Mokhanyo.
MOKHANYO „VELIKI”
Dominantni mužjak na ovom području i otac mladunaca.
Čim je Mokhanyo nanjušio uljeza,
odmah ga je počeo tražiti.
Nije dugo prošlo
i Mokhanyo je sustigao pomalo blijedog mužjaka.
Imali smo situaciju
da su ta dva mužjaka odmjeravala jedan drugoga.
Napetost je rasla i rasla.
Naposljetku je došlo do te točke da su se dva mužjaka morala boriti.
Sve se odigralo u gustoj šikari, skriveno od pogleda.
Ulozi su bili visoki.
Ta će borba naposljetku odlučiti
hoće li Kutjira i Dakunga preživjeti.
Mladi uljez prvi je izašao.
No Mokhanyu nije bilo traga.
Neizvjesnost je bila strašna.
Napokon se pojavio, dobrano prebijen.
Ali budući da se nomadski mužjak počeo udaljavati,
on je očito bio pobjednik.
Svi smo odahnuli znajući da je Mochimina obitelj sigurna
i da možemo nastaviti s pričom o njima.
Bilo je dana i tjedana kad ne komuniciraš ni s jednom osobom.
Stoga je važno osjećati se ugodno u vlastitoj glavi.
Oduvijek sam pomalo bio introvert,
a boravak ovdje u miru i tišini
valjda odgovara mom karakteru.
Kad noću spavaš vani, moraš biti priseban.
Uvijek postoji mogućnost da prolaze zmije, škorpioni i lavovi.
Ali ujedno si ispod zvjezdanog pokrivača,
što današnji ljudi baš i nemaju priliku iskusiti.
ŠEST MJESECI POSLIJE...
Kad se probudite, uronite u taj okoliš.
Kad gledate okolo,
ne tražite samo leoparde na stablima ili u šetnji.
Gledate i drugu divljač na tom području
da vidite je li opuštena ili na oprezu.
To će vam poslužiti kao znak ima li leoparda u blizini ili ne.
Dečki, našao sam tragove ženke leoparda
na putu prema Šumi ljuskavaca.
Izgledaju svježe. Slijedit ću ih.
Morate postati leopard, razmišljati i ponašati se kao on.
To je ključno da ih nađemo.
To dolazi s vremenom i trudom.
Uspio sam locirati Mochimu.
S Kutjirom je i idu prema Prijelazu mangustana.
Kad mladunče leoparda navrši godinu dana,
prorade mu lovački instinkti.
U toj fazi Mochima je Kutjiru često vodila u lov
kako bi mogla gledati i učiti.
Jednom je Kutjira gledala mamu u lovu.
Mama vreba sve u šesnaest.
Prikrada se, želi ostati neopažena.
A onda se iznenada ubaci Kutjira
jer se želi pomaziti s mamom.
Djeci moraš posvetiti pažnju, ali ne na poslu.
Kutjira ima najbolje namjere,
ali još nema vještinu i iskustvo.
No barem je voljna učiti.
Dakunga je bio posve drukčiji od svoje sestre.
Nije bio dovoljno usredotočen da bi od nekoga učio.
Išao je nekim svojim putem.
Uvijek je upadao u nevolje.
Od Mochimina dva mladunca
uvijek je postojala bojazan da Dakunga možda neće preživjeti.
Jednom ga nije bilo nekoliko dana.
Neobično. Nismo ga mogli naći. Nismo znali gdje je.
U toj fazi života leoparda lako mogu ubiti grabežljivci.
Sad sam kod Baršunastog ruba. Dakungi nema traga.
U blizini je obitelj geparda. Vjerojatno ću provesti vrijeme s njima.
Bila je to majka s dva mlada mužjaka.
Ubili su impalu.
Malo sam ih gledao kako jedu.
I koga odjednom opazim?
Dakungu.
Kreće se u smjeru strvine impale i obitelji geparda.
I sve im je bliže.
Samo će on pokušati preoteti tu impalu.
Mladunac protiv tri velika geparda.
Ovo je savršen prikaz Dakungine osobnosti.
Nikad nisam čuo da je gepard progonio leoparda.
I nikad nisam čuo da je leopard završio na palmi.
Sjedimo i gledamo te leoparde satima, danima i tjednima,
ne radeći ništa.
Ali taj jedan dan moraš biti spreman na sve.
Dakunga je sigurno mislio da mu se posrećilo
kad je nanjušio još jedan plijen.
Slijedio je svoj nos, pa shvatio da je tu Mokhanyo, njegov otac.
Ne navaljuješ na plijen dominantnog mužjaka.
Ali Dakungu je vodio želudac.
To što mu je to bio otac ništa nije mijenjalo.
Igrao se vatrom.
Svaki put kad Dakunga ne bi uspio,
mislio sam da će se opametiti i odustati.
Ali on nema osjećaj za opasnost i samo je ustrajao.
Nevjerojatno, odvažnost mu se isplatila.
Nikad ne bih očekivao da će situacija ovako završiti
i ne znam zašto je Mokhanyo popustio.
Možda je to bio ustupak njegova oca, što bi bilo zapanjujuće.
To je prava potvrda Dakungina karaktera.
A ovakvi trenuci zaista pokazuju drukčiju stranu leoparda
kakvu nikad prije nismo vidjeli.
Na kraju dana obitelj se ponovno okupila.
Nevjerojatno je kako se u tom trenutku zbližavaju.
Mnogo je zaigranosti, mnogo skakanja.
A u Dakunginu slučaju, pravog glupiranja.
Tih je trenutaka radosti bilo sve manje.
Zasigurno se približava vrijeme kad će biti neovisniji...
što je za leoparda neizbježno.
Noah?
Da, Greg. Reci.
Kod mene je mirno. Nisam našao nikakve znakove,
pa mislim da se idem okrijepiti u kamp.
Primljeno, Greg. I kod mene je mirno, pa dolazim ubrzo nakon tebe.
Vidimo se u kampu.
Nije idealno sjediti u autu gotovo tjedan dana bez kretanja.
Pa dolazak u kamp, bavljenje sportom,
brijanje...
Važno je da se malo pobrineš za sebe.
Ekipa je postala proširena obitelj.
Bez te razine timske dinamike
cijela operacija ne bi bila moguća.
Puno nas vrati se u kamp,
a onda se osjećamo kao da propuštamo akciju u divljini.
U kampu radiš što god možeš,
ali pokušavaš se vratiti onamo.
ŠEST MJESECI POSLIJE...
Kad je Okavango najtopliji, kopnom pušu vjetrovi
i počnu se stvarati oluje.
Ali kad se najzad prolomi, lije kao iz kabla.
Kao da sve slavi dolazak kiše.
To je olakšanje od nemilosrdne vrućine i nagovještaj lakših vremena...
kad se okoliš vraća u život.
Gotovo sve rađa u to doba godine.
Nema boljeg trenutka da se 18-mjesečni mladunci leoparda...
upoznaju s budućim plijenom.
Pratim Kutjiru.
Blizu smo Teritorija mungosa.
Legla je da se odmori.
U ovom je grmlju bila nekoliko sati
i tad je počela dolaziti velika skupina pavijana.
Kutjira je možda pomislila: „Mogla bih zgrabiti mladunče.”
I predugo je ostala u tom grmlju.
Našla se okružena krupnim mužjacima pavijana
koji imaju goleme, zastrašujuće zube, stvorene za nanošenje štete.
Bila je u velikoj nevolji.
Mislim da nikad u životu nije tako brzo trčala.
No shvatila je da se ovdje stvari mogu jako brzo promijeniti.
Proveli smo više vremena s leopardima tijekom ovog projekta
nego s bilo kojim drugim bićem na planetu.
Bilo je nevjerojatno dobiti pristup toj neuhvatljivoj i tajnovitoj obitelji,
njezinim najskrivenijim tajnama.
Zaista se emocionalno vežeš za te mačke
jer s njima si svaki tjedan i svaki dan.
U nekom trenutku počneš navijati za njih.
Smiješ se i plačeš s njima.
Katkad pomisliš: „Zbilja volim ovu mačku.”
Ali moraš znati gdje je granica.
Sve se svodi na to da ih pustimo da žive kao leopardi
i da budemo promatrači.
To da će se Mochima ponovno pariti bilo je neizbježno.
Kad su mladunci navršili dvije godine,
počela se tjerati.
Htjela je privući Mokhanyovu pozornost
i počela je ostavljati miris po cijelom svom teritoriju.
Kad se dva leoparda sretnu,
to je intenzivan događaj.
Parit će se stotine puta tijekom četiri ili pet dana.
Obično će ženka biti ta koja potiče parenje.
Koketirat će s njim...
i obasipati ga ljubavlju i pažnjom.
Nakon tri dana parenja mužjak je umoran.
Iscrpljen je. Izmožden je.
A ona i dalje želi osigurati
da to parenje završi uspješno.
Zapravo se samo pokušava pobrinuti da on zna da će to biti njegovi mladunci.
Nakon parenja Mochima bi trebala dobiti novu obitelj.
A Kutjira i Dakunga predstavljaju opasnost za mladunce koji će tek doći na svijet.
Mochima sada ima samo tri mjeseca
da ih oboje otpravi prije dolaska nove obitelji.
Sat istinski otkucava.
Kutjira je pokazivala znakove velikog napretka,
ali još nije uspjela uloviti svoj prvi plijen.
Dakunga je, s druge strane, i dalje grdno griješio.
I bio je velika briga.
Mochima je znala da njemu treba pomoć.
I, kao dobra majka, namjerno mu je pokazala gdje da nađe plijen.
Mochima je očito znala da u rupi ima bradavičastih praščića
pa je sinu smjestila savršenu priliku.
To je promišljen proces. Nema tu ničeg instinktivnog.
Bilo je nevjerojatno vidjeti takvo ponašanje.
No nije očekivala da će majka biti kod kuće.
Suprotstaviti se odrasloj svinji u rupi gotovo je nemoguće.
Kljove oštre poput žileta bi ih rastrgale.
Kutjira promatra Dakungu i Mochimu,
uči na njihovim pogreškama.
Vode bitku koju nikad ne mogu dobiti.
Otprilike tjedan dana poslije
Kutjira samo sjedi 25 metara od brloga bradavičaste svinje.
I čeka.
Jedan sat poslije
gledam majku bradavičaste svinje kako izlazi.
Poslije mi je postalo jasno da je ovo planirala
od trenutka kad smo stali pokraj tog brloga.
Nevjerojatno!
DVA MJESECA POSLIJE...
Kutjira nije samo razvijala vještine nego je i rasla
te spolno sazrijevala.
Počela je mirisom obilježavati čitav majčin teritorij.
To će privući nomadske mužjake,
a oni predstavljaju prijetnju Mochiminoj nerođenoj mladunčadi.
Mochima nije imala drugog izbora, nego da izgura Kutjiru.
Brzo je nanjušila Kutjirin miris
i ušla joj u trag.
Kutjira je prepoznala majku.
No njezin je govor tijela bio drukčiji.
Pristup joj je bio ozbiljniji i usredotočeniji.
Kad je borba završila, vidjela se zbunjenost na Kutjirinu licu.
Nije razumjela tu agresivnost.
Mochima ju je gurala sve dalje prema rubu svog teritorija.
Kad je Kutjira osjetila da nema kamo dalje
i da se treba oduprijeti i pokušati ne uzmicati,
to je protumačeno kao izazov.
To je bio kraj te veze.
Majka i kći morale su poći svaka svojim putem.
Iz ljudske perspektive to je teško razumjeti.
Razdvajanje s našim potomcima nikad nije tako naprasno.
Surovo je to vidjeti u životu leoparda.
Ali tako je to u svijetu prirode.
Kutjira je izgurana u nepoznato
i nije dobrodošla natrag.
Da bi Mochima sigurno okotila novo leglo,
oba njezina mladunca morala su napustiti dom,
ali Dakunga se još zadržavao ondje.
Umjesto da promisli i iskoristi vještine koje mu je majka prenijela,
on bi srljao u situacije.
Leopard tako ne bi trebao loviti.
Stalno je iznova doživljavao velike neuspjehe.
Dakunga nije bio spreman. Da ga sad izgura, ne bi preživio.
Jednoga dana Dakunga se popeo na brlog bradavičaste svinje.
Već sam viđao leoparde da izviđaju brloge bradavičastih svinja,
ali nijednog nisam vidio da vreba najveću bradavičastu svinju ondje.
Sabljozubog.
Neće prihvatiti neuspjeh, pa prati tu bradavičastu svinju
i pokušava opet...
ubiti odraslog mužjaka bradavičaste svinje.
Dokazao je da griješimo.
Bio je to trenutak ponosa.
Taj je ulov doista promijenio Dakungov mentalni sklop.
To je sad utjecalo na njegovu majku.
Fizički je bio dominantniji od nje i postao je prijetnja,
ne samo njoj nego i njezinoj još nerođenoj mladunčadi.
Vidjelo se da se ta veza počinje raspadati.
Svaki put kad bi se sreli, agresivnost je bila sve veća.
Naposljetku je Mochima puknula.
Nestalo je prisnosti i dobrote.
Okrenuo je leđa majčinom teritoriju
i odlučio krenuti vlastitim putem.
Mochima je učinila sve što je mogla za Dakungu.
U svijet je otišao s najboljim izgledima.
Morali smo gledati kako odlazi
i nismo znali hoćemo li ga opet vidjeti.
To je trenutak s primjesom tuge.
Bez obzira na to što vi osjećali,
on mora naći vlastiti teritorij i jednoga dana zasnovati svoju obitelj.
Prisutan je osjećaj ponosa što je dogurao ovako daleko.
Odradio je najteži dio svog puta.
Znaš da će otići dalje i biti uspješan.
On je velik, snažan dečko i to te tješi.
Odlaskom Dakunge
tom jedinstvenom pogledu u obiteljski život leoparda došao je kraj.
Mislim da nitko ne može biti dio ovoga
i da ga ne promijene ta zajednička iskustva.
Dvije i pol godine snimanja s tim leopardima
dalo mi je drukčiji pogled na naše živote.
Postoji neka jasnoća u životu koji žive.
Uopće nije pretrpan i kompliciran.
Kad bih ja mogao biti više takav u svom životu...
to bi bilo dobro.
Dva mjeseca nakon što smo prestali pratiti Mochimu
Noah me nazvao i rekao da ju je našao...
kako leži uz rub šume, mrtva.
Ta ironija da smo je mogli dotaknuti tek kad je bila mrtva...
bila je... strašna.
Bio je to jedan od najtežih trenutaka s kojima sam se morao nositi.
Vidjeti mačku koju sam upoznao i toliko volio...
mrtvu.
Ne mogu sa sigurnošću znati što joj se dogodilo.
Ali te životinje imaju vrlo intenzivne, kratke živote.
A njezin je bio izniman.
Imali smo sreće što smo vidjeli dio toga.
Nakon Mochimine smrti naš svijet kao da se potpuno ispraznio.
Oko nas nije bilo leoparda.
Sve dok Greg nije javio da je našao Kutjiru.
Bila je na rubu majčina teritorija.
Ekipa je bila jako uzbuđena što se vratila.
Sjela je visoko na grane stabla.
Primijetio sam impale u blizini.
Negdje sam duboko u sebi slutio
da bi se mogla odvažiti na lov ako impale dođu ispod stabla.
Naposljetku su neki mužjaci došli ispod stabla.
Bože, samo vidiš tu glavu kako izviri.
Briljantno je to izvela.
Utješilo nas je saznanje da se Mochimino nasljeđe nastavlja.
Time je kraj priče zapravo postao početak.
Novo poglavlje u Kutjirinu životu kad se i sama počela razvijati
u iznimnu mačku.
Prijevod titlova: Bernarda Komar