Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PŘED 25 LETY
Co má tohle jako znamenat?
- Co to má být? - Tati, pros…
Ty vychrtlej zmetku! Vrať se!
- Tati, prosím. - Já ti ukážu!
- Prosím! - Jaký prosím?
- Co si to tu dovoluješ? - Tati!
Ty mlč!
Bože, tohle už nikdy neudělám.
Nastartuj se.
Dělej, sakra.
Tati!
Amen.
Ty srabe! Vrať se! Hej! Vrať se, ty srágoro!
Teď zdrháš, co? Já tě chytím!
Už se sem nevracej! To ti povídám! Uvidíš, s kým máš tu čest!
PŘÍTOMNOST
No jo. Zmlkni.
KONDOM
Lerato. Lebo?
Lindi?
Lindi.
- Hele. - Lethabo.
Lethabo.
Měl jsem to na jazyku.
Za chvilku sem přijdou kluci. Musíme udělat pár věcí.
Takže…
ti klidně zavolám taxík.
Seš u mě doma, blbe.
Aha.
Kruci.
Takže tys mě chtěl vyhodit takhle brzo?
Jo. Ale sehnal bych ti taxíka. Špičkovýho.
Měj se, Aci.
- Mmuso je zbožnej člověk. - Ano.
Jenomže Thando je i tak ztracená ovečka
a její dvě děti mají jiný táty.
Parchanti malí.
Promiňte,
ale my, rodina Khozových, chceme,
aby si Mmuso vzal Thandu
a aby z ní učinil dobrou a řádnou manželku
v domově plným Ježíše Krista a modliteb.
Aleluja.
Proto bychom rádi požádali…
Když se na to podíváte střízlivýma očima, cena musí jít dolů.
Bože.
Řekla jsem sestře snad tisíckrát,
ať se naučí držet nohy u sebe.
- Bože. - Co prosím?
Co je? Je to tak.
- Tetičko. - To stačí.
Bože.
- Postaráte se nám o dceru? - Samozřejmě, ano.
Byla byste tak hodná a vedla modlitbu?
Modleme se. Chytněte se za ruce.
Otče náš, nejmocnější králi ze všech,
velebím tě a děkuji ti, Pane můj. Zvu tě do našeho příbytku.
Kéž předmanželská vyjednávání podle tradice lobola plynou hladce.
Pomoz těm dvěma dětem naše rodiny co nejlépe spojit, Pane.
- Bože, požehnej těmto dvěma dětem. Amen. - Aleluja.
Aci!
Přeskočilo ti? Řekl jsem, že žádný pravý jména.
No jo, Sbu. Měl bys zůstat na oslavu.
- Víš, jak to chodí. - A je to tu zas.
První pravidlo vyjednávání loboly?
- Dovnitř a ven. - Jo.
Zmizet, než se to podělá.
Přesně tak. Jako to dělám ve vztazích. Já mám hotovo.
Dobře. Tady máš.
Ale…
- Hele. - Ale jo.
Podívej se. Nabízím ještě vyjednávání o vrácení peněz.
- Třeba to budeš potřebovat. - Vracení peněz? Co…
- Kdyby náhodou. Víš? - Dobře.
- Ještě něco. - Jo?
Vyřiď neteři, ať aspoň začne chodit do kostela.
- Dobře. Vyřídím. Šťastnou cestu. - Díky.
Lobola. Tradice stará jako sám čas.
Ženichova rodina platí té nevěstině jako díky za výchovu dcery.
Je to drsný, co?
Toho povyku, co nadělají strejdové u brány.
Podle mě to je podvod, nicméně se jedná i o příležitost.
Protože občas potřebujete někoho, kdo umí mluvit,
kdo ví, jak snížit cenu. A od toho tu jsem já.
SVATEBNÍ VYJEDNAVAČ
Jakožto člen týhle rodiny
se můžu za jejich ubuntu zaručit.
Uvědomte si, jaký dlouhodobý benefity toto spojení obou rodin přinese.
Pánové, mám na mysli pozemek. Mají pozemek.
Všechen pozemek.
Úplně všechen.
Pod modrou oblohou.
Chybělo opravdu pramálo a zainvestoval by.
To je právě ten problém.
- Co? - Dukeu, chlapče.
Celej den používáme programový kódy.
A ty pak řekneš pramálo. Děkuji.
Takhle černoši vůbec nemluví.
Já to nechápu. Máme tu všechny výsledky. Najít investory by mělo být lehký.
Fajn, chápu.
Možná na to jdeme špatně.
Zamysli se. Možná to chce zjednodušit. Ale ať to není mimo. Pak přidáme plugin.
Promiň, vím, žes nechtěl žádný hovory.
Ale volala tvoje přítelkyně…
Snoubenka. Říkej jí správně.
Díváš se na někdejšího žádoucího starýho mládence
Lehlohonola Dukea Maseka.
Tak ona tě požádala o ruku?
- Ne. Proč myslíš? - To byl vtípek.
Jo? Opravdu?
- Co tím chceš naznačit? - Však víš. Občas je trochu panovačná.
Tak to asi blahopřeju.
- Jo. - Jo?
Tak jo.
A jako vždycky je rozlučka se svobodou na Mthimbanovi.
Napiš si to do seznamu úkolů.
OA neznamená „aranžérka oslav“. Ne, pardon.
Seš dobrá. Aranžérka oslav. To se ti povedlo.
Ale i tak je to na tobě. Řekl bych, že dvě. Jenom dvě.
- Striptérky ne. Doneslo by se to k Zandi. - Žádný striptérky.
Vážně?
Ale to už předbíháme. Zandilin táta ctí tradice, víte?
- Ještě jsme neprobrali lobolu. - No a?
Jak jako „no a“? Víš, jak to u nás v rodině chodí.
Minule strejda vykrkával písničku „Sister Bethina“.
Nevím o nikom z rodiny, kdo by šel vyjednávat
a přitom mě neztrapnil. O nikom.
- To není pravda. - Ale je.
A tvůj…
Sbírá auta? Strejda? Ten bohatej. Sbírá auta.
Šel sedět.
Aha, takže takhle on je sbírá.
To, že je její táta bohatej, neznamená, že není rozumnej.
O prachy zas tak nejde. Víte?
Pro něj je postavení všechno. Což se o mý rodině říct nedá.
A nesnáší mě. To tomu nepřidává.
- Zveličuješ to. - Nezveličuju.
Jen jsme se seznámili, řekl mi, že mě nesnáší.
Počkat.
- Moment. Možná jsem to nevyhodil. - Co?
Možná mám odpověď na tvoje modlitby. Pokud to najdu.
Pokud to není AI, která mi nahradí rodinu, nezajímá mě to.
Tady to je.
Mám něco lepšího než AI. Skutečnýho falešnýho člena rodiny.
„Ace Ngubeni, vyjednavač loboly. Za správnou cenu správnou cenu.“
- Má se za vtipnýho. - Ukažte.
- To je vtip? - Ne. On je skutečnej.
Vyjednával pro mýho strejdu. Než to odpískali.
Odpískali to, protože zjistili, že je podvodník, ne?
Ne. Snoubenka ho nachytala se ségrou.
No jo. Podívejte. Tenhle borec tě může zachránit.
Někoho takovýho hledáš. Pomůže ti. Viděl jsem ho při práci.
Umí to jedna báseň.
Ty to vážně zvažuješ.
Kamaráde.
Víš co?
Na další úspěšný vyjednávání.
Nelíbí se mi, když takhle mluvíš. Protože si vyděláváš lhaním.
Už musím. Mám být před osmou doma.
Hele, kámo.
Můj nejvěrnější bráško.
Až umřeš, vytesáme ti na hrob:
„Zde leží Siphiwe, myslel si, že ho manželství nezabije.
Vidíte to sami.“
- Neštvi mě. - Nechoď.
Tohle je můj jedinej čas pro sebe. Jenom teď můžu…
Vidíš? Ale to ty nikdy nepochopíš.
Tobě vztahy nevydrží dýl než tenhle panák.
Hochu, prosím tě. Svýho kámoše. Svýho nejlepšího kámoše.
Koukni na tu holku. Potřebuju parťáka.
Ty potřebuješ za parťáka Ježíše. Toho neznáš.
Pokud tu zůstanu, čeká mě Ježíš doma. Prosím tě, kámo. Už vážně musím.
Prosím, bráško.
Amen.
Ale…
Hochu.
Ale…
Chtěla jsem polosuchý. Ale přinesl jste nám brut.
Vypadáme, že pijeme brut?
Dokážete je od sebe rozeznat?
Slečno, vy to nechápete.
Dneska tu jsem poprvý. Jestli šéf zjistí, že…
Omlouvám se za nepříjemnosti. Pomůžu nějak?
- Vy jste tu manažer? - Ace Ngubeni.
Tady Thami přinesl špatný šampaňský. Tohle platit nebudu.
Thami. Zase?
Omlouvám se, je to nedorozumění. Tu lahev máte na účet podniku.
Pokud mi na sebe dáte kontakt, ozvu se vám
a tu lahev vám osobně přinesu. Jako omluvu za vzniklé nepříjemnosti.
Asi jsem vám nerozuměla. Zopakujte to, prosím.
Vaše číslo.
- To jen tak nerozdávám. - Vše má svou cenu.
Víte co? Dám vám svoje. Takže mi můžete kdykoliv zavolat sama.
- Asi jste mě špatně slyšel. - Ale ano. Moc přesvědčivě to neznělo.
Řekla jsem, že ne. Už to zní přesvědčivěji?
Dobře. Asi jsem moc tlačil na pilu.
- Myslíte? - Já jen, že…
Seděl jsem tamhle a nemohl z vás spustit oči.
Vynahradím vám to. Snídaně? Umím parádní vejce Benedikt.
Jste vytrvalej.
A to jste mě neviděla, když něco vážně chci.
- Pojďme prosím pryč. - Dobře, jdeme.
Hele, neznáme se odněkud?
Ne. Pokud nejste z nebe. Všechny krásný ženský jsou z nebe.
To je milý. Otřepaný, ale milý.
Pojď už.
- Pardon. - Ano.
Jsem mimo. Kdo to teda zaplatí?
Tohle je váš nadřízenej. Zaplatí to on.
- Není můj nadřízenej. - V podstatě jsem to ani netvrdil.
To jsem si taky nemyslela. Lhaní vám moc nejde.
Nelhal jsem, když jsem řekl, že jste krásná.
- Jenom si… - To nic. Nechte to na mně.
Poděkujete mi pak.
Mockrát vám děkuju. Je od vás milý…
Dobře.
Takže…
Kolik to dělá?
To je snad vtip.
- Thabo, tohle ne. - Jsem Thami.
Takže už vám to myslí?
Před chvílí jste nerozeznal rosé od brutu.
Už vám to secvaklo, Thabo?
Běžte pro terminál.
- Omlouv… - Trevore, ten terminál.
Do háje.
Jestli to klaplo? Ani mi na sebe nedala číslo.
To je znamení.
Jo. Znamení, že ji musím najít a snažit se.
Kámo, ta holka je vážně něco.
Kdybych tě neznal, řekl bych, že ses zamiloval.
Ještě dobře, že mě znáš.
Mně jde o ten samotnej lov.
Tímhle tempem lásku nikdy nenajdeš. Bude tě míjet.
Láska si mě vždycky najde sama. Já ji hledat nemusím.
Občas mám dokonce dvě nebo tři lásky naráz.
- To není láska. - Jo, já vím. Říká se tomu trojka.
Ne, díky, bráško. To zní jako cesta k rozvodu.
Víš, že 20 procent všech manželství skončí rozvodem?
Takže cestou k rozvodu je už samotný manželství.
Ty vůbec nevíš, co je pravá láska.
Přicházíš o krásu tý lásky, kámo. Jako…
Zlato! Řekl jsi, že to smetí vyneseš.
Zlato, já jsem na záchodě! Bože.
- Co? - Neříkej mi, že mi voláš ze záchodu.
Kámo, ty to nechápeš. Jinak bych nemohl…
Víš, ne?
Až budeš mít ten čas pro sebe příště, nech si ho pro sebe.
- Co? - Co je tohle?
Ta samosa je poloviční. Zaplatím jen půlku ceny.
- To je úplně normální velikost, šéfe. - To je normální zlodějina.
Chodím k vám dva roky. Jsem váš nejlepší zákazník.
Jo? Vidím vás tu poprvý.
A přesně to mám na mysli.
Manželka mi říkala to samý. Pak požádala o rozvod.
Asi jsem prostě neviditelnej.
Omlouvám se. Já to tak nemyslel. Nepoznal jsem vás.
Mám hroznej týden. Chápete, ne? Těžkej. Ale udělám pro vás tohle.
Když jste ten můj nejlepší zákazník, dám vám ubrousky navíc.
- Jo. Díky, Mohammede. - Jmenuju se Krisen.
Krisene.
Já že se známe!
- Jednu samosu. - Jak se jmenuju?
Pane Ngubeni.
Co to máte na sobě?
- Mám být diskrétní. - A urážet svý okolí?
Pardon. Nevím, jak to chodí.
Podle mý osobní asistentky Rachel se vždycky snažím až moc.
Měl byste ji víc poslouchat. Přes převleky tu jsem já. Sundejte to.
Jo, omlouvám se
- Strháváte na nás pozornost. - Pardon. Omlouvám se.
Promiňte, pardon.
Za prvý se přestaňte omlouvat. Nejsem kněz. A za druhý…
Co po mně chcete?
Můžeme si promluvit někde, kde je míň lidí? Tady je dost rušno.
A to jako kde? V Plaze jsem poprvý.
Ale tomu Indovi jste říkal… A víte co? To je jedno.
- Budu se ženit. - Já vím. Upřímnou soustrast.
A hledám někoho, kdo by mi vyjednal lobolu.
Co… Co tím… Co…
Co?
Funguje to takhle.
Říkám tomu „dovnitř a ven“. Přesně to to znamená. Vejdu a vyjdu.
- Jo. - Jasný?
Vyjednávání bude trvat maximálně den. Běžně si účtuju 30procentní provizi.
Tenhle měsíc mám akci, takže to bude 25 procent z vyjednaný ceny.
„Dovnitř a ven“. Dobrý.
Jo, jak říkávám klientům: čím míň lidí, tím menší riziko.
Nemáte tam nějakej balíček, co nevyžaduje účast mý rodiny?
- Tradiční dovnitř a ven naslepo? - Jo, přesně to.
Jak tam nejsou ženichovi rodiče? Všechno za jeden den?
Kde ten balíček najdu?
Tady?
Víte, proč „naslepo“? Je to mýtus.
Nic takovýho neexistuje. Chápete? Chci vám pomoct, ale tohle ne.
Pane Ngubeni. Poslouchejte mě. 50 000 randů.
Sto tisíc randů!
Jenom mě vyslechněte. Vyslechněte mě!
Ta holka, moje snoubenka, má zazobaný rodiče.
A řekněme, že moje rodina je tak trochu mimo. Už chápete?
Víte, proč tuhle práci dělám?
- Pro prachy? - Ne.
Pomáhám lidem s podrazem s názvem lobola.
A taky pro prachy.
A kvůli něčemu takovýmu to neohrozím.
Promyslete to, jo? Dám vám za to 200 000.
Vyjednejte jakoukoliv cenu a zbytek je váš.
- Říkal jste, že jste švorc. - Říkal jsem, že by mě rodina ztrapnila.
Ale já…
jsem zazobanej.
APLIKACE RANDE HNED
Počkat. Moment.
Takže ta aplikace Rande hned je vaše?
- Prosím. Jo? Potřebuju to. Fakt. - Jasně.
- Jo. Pomůžu vám. - Dobře.
A zajímá mě, jakou holku si berete.
Takže říkáte…
Říkám, že… A vím, že toho budu litovat.
- Jdu to toho. - Jo!
- Ano! - Počkat. Proč?
- Pardon. - Proč tohle… Proč?
- Proč? - Přestal jsem se ovládat.
- Pardon. - No tak.
- Omlouvám se. Bratránku. - Ne. Nejsme opravdová rodina.
Jo. Jasně. Chápu. V pohodě, bratránku.
- Nejsme… - Ne v rodinným slova smyslu.
Jasně. Chápete.
- Vaše auto? - Je na něm „Ace“.
Jasně. Ještě jsem neviděl…
Myslel jsem si, kotě, že si vezmu svoji šťastnou bundu nebo…
To nic, zlato, na posteli máš ten oblíbenej svetr.
Dobře.
Děje se něco?
Nic se neděje. Jenom jsem si říkal, že ty mě vždycky chápeš.
- Samozřejmě, proto nám to tak klape. - Jo.
Tak tady je ten můj oblíbenej svetr.
Jo a zlato.
- Co to je za bratránka? - Cože?
Kvůli kterýmu jsi včera zrušil oběd. Ještě nikdy jsi ho nezrušil, takže…
Tenhle bratránek.
Celkem vtipná historka. Když si to tak vezmeš.
Už pár let jsme spolu nemluvili, chápeš? Ale pořád si jsme blízcí. Hodně.
Takže včera nám ten čas hrozně utíkal.
Jak o život, chápeš? Bude se ti moc líbit. A představ si. Naši s ním mluvili
a požádali ho, ať s tvými rodiči probere zásnuby. Bezva, co?
- Neměl bys to s nimi probrat ty? - Jo.
Ne. Jo.
Já si myslím,
že chtějí, aby projednal tu lobolu, chápeš?
Vašim se zalíbí.
- Dobře. - Jo.
Jde o to, že táta… Jsem jeho všechno, takže to…
- Ale Ace miluje každej. - Ace?
O Aceovi ses ještě nikdy nezmínil.
Je vzdálenej.
- Já že si jste blízcí. - Vzdálenej jako že z druhýho kolene.
Víš, jak to černoši mají, ne?
Brácha může být bratránek a bratránek zas brácha.
Ale zamiluješ si ho.
- Dobře. - Jo.
A co ten tvůj Ace dělá?
Dělá toho hodně.
A přitom nic moc.
- Je to poradce. - Prosím?
- Poradce. - Bezva.
Mám nápad. Co kdybych vás seznámil?
Jo. Bude se ti líbit. Neříkal jsem to už?
- Jo. Asi třikrát. - Třikrát?
Jo.
Je tady hrozný vedro.
Příšerný.
Jakože… Celej se potím. Co se to děje?
To kvůli tomu krému? Je to antiperspirant?
Představuji vám…
Jedno oko zavřený.
- „Jedno oko zavřený“. - Jo.
Nestřílíte tak úplně do tmy.
Tcháni se neseznámí s falešnou rodinou, kterou už nikdy neuvidí.
- To mě nenapadlo. - Jo. Proto tu jsem oborník já.
Potřebujete hodně vzdálenýho člena rodiny.
Takže na to rodiče nikdy nepřijdou a tcháni ho už nikdy neuvidí.
Jenom je proškolíme.
To asi nebude tak snadný.
Zbytek delegace bude tvořit můj tým. Nejlepší z nejlepších.
A vy, drahej pane, si toho člena rodiny vyberte moudře.
KRČMA U MIRIAM
Vrať se! Hej!
Já tě vidím!
To je teta Miriam.
Bingo!
Jako sebrat dítěti lízátko.
Seznamte se. Váš strejda gambler Dlouhej John.
Dlouhej John?
To je na dlouho. Neřešte to.
- A nakonec strejda Bra Biza. - Dobře.
Nazdar, Aci!
Ty jeden otrapo! Máš se?
- Co to má za přízvuk? - Je to herec. Asi herecká technika.
Až na mě budeš kvůli hudbě chtít volat fízly příště,
zavolej je na toho svýho kámoše bez kalhot a s rozbitým zipem.
Líbí se mi.
Potřebujeme někoho na zlýho policajta.
Dukeu, miláčku! Seš to vážně ty?
Dej tetičce hubana.
Neupejpej se, chlapče.
Jak je, tetičko?
- Kohopak jsi to přivedl? - To je Ace.
Jo.
Randil jsi už se starší ženskou?
Mám pro tebe kšeft.
Tyhle věci už nedělám. Žiju teď spořádaně.
Jsou to snadný prachy.
Máte se?
Bra Bizo, nikdo ti toho Jamajčana neuvěří.
- Dobrý? - Ty si to myslíš? Že seš Jamajčan?
Dobrý.
Tetičko, tahle nabídka znamená snadný prachy.
Deset tisíc randů.
Za prachy do toho půjdu.
- No tak jo. - Bezva.
Bezva.
Dobře.
Teď chci informace o soupeřích. Jejich silný a slabý stránky.
- To zní, jako bychom šli do války. - Takhle to v životě chodí. Jasný?
Pohodlí je pro slabochy. A manželství je válka.
Válka! Jo!
Dobře. Už jsem se Zandi domluvil oběd.
Jo. Zandi se za mě může zaručit. Tak to bude ještě snazší.
Teď už jen vymyslet jméno.
Jméno?
Jo. Svoje použít nemůžu. To je začátečnická chyba.
Kéž bych to věděl dřív.
- Jak dřív? - Dřív, než…
jsem Zandi to vaše jméno řekl.
Jen tak ze zvědavosti. Chcete, aby to vyšlo?
Jak jsem to měl vědět? Seznam pravidel jsem nedostal.
To nic, přizpůsobíme se.
Vážně?
Jo. V klidu.
Jako bych sledoval Einsteina při práci na teorii relativity.
- Je to génius. - Je to podvodník.
Duke by měl od něj dát ruce pryč.
OA znamená ostražitě absorbuj.
Jako bych sledovala neodvratnou katastrofu.
- Proč má na sobě ten svetr? Nesnáší ho. - Proč to musíš kazit?
To nedělám. Nechci, aby si Duke ublížil.
Měl bys to mít stejně.
- Nemám. - Fajn.
Chcete poradit?
Rozhoduju se mezi…
Já vím, co chcete.
Sestro.
Sestro, dejte mi prosím lahev nejlepšího šampaňského.
Něco s bublinkami, sladkýho a s osobností. Demi-sec?
A pro mě whiskey. Bez ledu.
Něco, co o mně říká, že nejsem nudnej, ale že chci v životě jen to nejlepší.
Co můžu udělat, abychom na sebe nenaráželi?
Pro začátek stačí úsměv.
Ten mám jen pro ty, co mám ráda.
Mám tu schůzku, takže už zmizte.
Zdá se, že naše protějšky mají zpoždění
a určitě si nemůžete myslet, že jsme na sebe narazili náhodou.
Náhoda to je.
Krásná žena by neměla jíst sama.
Co tím naznačujete? Že mi má dělat společnost muž?
- Ničím se nelišíte od mužů svýho druhu. - Druhu?
Jo. Patriarchální hráč, kterej věří, že žena patří do kuchyně.
To se pletete. Já věřím, že ženská patří do mýho srdce.
- No? Tak co? - Měl byste jít.
Fajn, ale než půjdu… Minule jsem přeslechl vaše jméno.
- Protože jsem vám ho neřekla. - Kdybyste náhodou zapomněla moje…
Ace! Zandi! Tak jste se tu našli? To jsem rád.
- Zandi? - Ace?
Seznámili jste se už, ne?
- Ne. - Jo!
- Ne. - Ano.
Takže, hochu.
Když jsi vcházel dovnitř, spojil jsem si ji s tvým popisem.
To je bezvadný. Ušetřilo mi to hodně představování, takže…
Omluvte mě. Potřebuju na malou.
Dobře.
Ty seš Ace?
Nechápu, jak si Duke mohl myslet, že si tě oblíbím.
- Jsem oblíbenej. - Nepoučitelnej.
- To slovo nemám ve slovníku, ale lžeš. - To promiň, já nelžu nikdy.
Právě jsi řekla snoubenci, že mě neznáš.
Jak myslíš, že by probíhala konverzace?
„Tvýho bratrance jsem poznala nedávno. Chtěl mě dostat do postele.“
Nejsme bratranci.
Teď. Právě teď mám pocit, že bratranci nejsme.
Víš, máš štěstí, že máš takovýho příbuznýho,
- Takovej muž jako on ty nikdy nebudeš. - Hele, dámo. Za prvý mě neznáš.
A za druhý víš co? Lhal jsem. Jo.
- Seš jiná, než popisoval. - To ty taky.
- Za prvý prej máš vřelý srdce. Cože? - Já mám vřelý srdce.
- Jejda. Prosím. - Děkuji, sestro.
Díky.
- Zaplatil jsem ten tvůj enormní účet. - Nabídl ses sám.
- Chtěl jsem být milej. - Nebyls.
Měl jsi mě za prodejnou. Jakže jsi to řekl? „Vše má svoji cenu.“
Já nejsem jako ty levný děvky, který si koupíš levným chlastem.
- Levný? - Ano!
Slyšela jsi to „enormní“? Fajnovej výraz pro „vysokej“.
A já nejsem prodejná.
Ten borec se chystá utratit prachy, aby si tě mohl vzít.
Mrzí mě, že to musím říct, ale cink, cink! Na prodej!
Na toaletách mají příjemnej levandulovej krém.
Prostě úžasnej. Vážně…
Vlastně už odcházíme.
- Ne. - Teď jsem přišel.
Jestli tu někdo odchází, tak já. Ten trik s účtem ti už nesežeru.
Jakej trik?
Chlapče, podívej se, jo? Líbíš se mi. Vážně.
- Co jsme se seznámili… - Když.
Když jsme se seznámili jako malí. Rodiče nás vzali na nákupy oblečení. Že?
Jo, ano. Ale co je moc, to je moc.
- Duke tě nepotřebuje. - To není úplně pravda.
- Že ne? - Potřebuju.
Nepotřebuješ mě.
- Potřebuju… - To zvládneš.
- Potřebuju tě. - Zlom vaz.
Aci, já tě potřebuju. Aci!
- O co tu teď šlo? - O nic.
- Posaď se. - Dobře.
Ani to nedopil.
Kotě. Seš v pohodě?
Jsem.
Dobře. Přinesete mi slaninovej cheesburger?
- Salát. - Salát.
- Dá si salát. - Dám si salát.
- Dobře. - Díky.
Zabij ho!
Aci, nevoláš zrovna vhod. Snad je to důležitý.
Nemůžeš mi jen tak vyvolávat.
Našel jsem ji. Jak jsem ti o ní říkal. Zandi.
- Ano! - Jo, ale má to trochu háček.
Já vím.
Ne… nevzdávej to se mnou, kámo!
Nic nevzdávám, jasný? Kriste.
- Bude se vdávat. - Kdo?
Mluvím o Zandi. Posloucháš mě vůbec?
Promiň, brácho. O co jde?
- Zlato, potřebuju pomoct s džínsy. - Zlato, nemám čas!
- Paříš na playstationu. - Takže ten hovor nic neznamená?
Pořád to samý.
Něco mi řekni.
Já se ti tu svěřuju a ty u toho paříš?
Nikdy jindy nemůžu…
Víš co, nečekám, že to pochopíš. Seš nezadanej.
Jako ženatej máš až moc volnýho času.
Fajn, budeš si ze mě utahovat, nebo chceš pomoct?
Zandi je snoubenka mýho klienta.
Víš, co mi to připomíná?
Vzpomínáš, jak Tau zjistil, že si Zola bude brát Karabu Morokovou?
No jo. To je prostě tvůj život. Hotová telenovela.
Ty bláho, kámo. Zandi!
Zandi je nádherná, úžasná,
tvrdohlavá, jako… kulovej blesk.
Něco ti řeknu.
Hlavně se nepleť do cizího manželství. Ani trošku.
Kdyby to bylo na mně,
řeknu, vykašli se na to. Přestaň s vyjednáváním.
Hele, doktore Philemone, ty víš, že do manželství se já nepletu.
Je to prostě její smůla. Ale tuhle práci dokončím.
Kámo, s tebou je hrozná sranda. Seš proti závazkům.
Proti svazkům. Proti všemu. Ale živíš se oddáváním lidí.
Kámo, seš jako kněz, co nevěří v Boha.
Jako… pasák, co nesnáší prostitutky, kámo. Představ si to. Jako…
Takže u vás doma má koule manželka. Radši jí běž pomoct s džínsy.
Ještě mám jedno.
- Blbe. - Víš, jako co seš?
Chápeš? On…
Díky.
Je sebestřednej a nesnesitelnej. Jako dospělý dítě.
Jako když ti u ucha lítá komár.
Asi zábavný první rande.
Zábavný?
To byl vtip. Co je? Nemůžu už ani žertovat?
No jo.
Nemůžu si vzpomenout, ale jako bych ho odněkud znala.
A měl tu drzost mi objednat, jako by mě znal.
Jo. Borec, co má hlavní slovo? Nic pro tebe.
Co tím chceš říct?
Přiznej si to.
- Je celkem správnej. - Cože?
- Neřeklas mu, že seš zadaná. - To je ten problém.
Mužský mají pocit, že můžou všechno.
Proč bych měla vytrubovat do světa, že někoho mám?
- Život není facebook, Mandy. - Co se děje?
Takhle vytočenou kvůli mužskýmu tě vidím poprvý.
Nejsem vytočená.
Poslyš. Budu si brát toho nejmilejšího, nejpozornějšího kluka na světě
a žádnej hloupej bratranec mi to nezkazí.
A to říkáš komu? Mně, nebo sobě?
Až dořešíme výhody aplikace, přiveď řeč na peníze, Thembo.
Normálka, chlapče. Pořádně je oblbneme.
Jo, ale pro koho to děláte?
Lidi utrácej za všechno možný.
V tý místnosti jim musíte zabrnkat na citlivý stránky, víte?
Základy vyjednávání.
Znejte jejich zvyky, vlastnosti, co je vytočí.
Všechno.
Vítej zpátky. Takže do toho jdeš?
Až zjistíme, co chtějí, přimějeme je myslet si, že to dostanou.
- Pravidlo číslo jedna? - Dovnitř a ven.
Dobře.
Zungovi pořádají rodinnej výlet.
S Dukem jim naznačíme Dukeovy úmysly.
Budeme je ale i pozorovat.
- Pane Zungu, dobrý den. - Víte vy co? Je krásnej den.
Sluníčko svítí, ptáčci zpívají, nefouká. Den jako dělanej na golf.
Takže mi ho prosím nekazte, ano? Tak padejte. Zandile je tímhle směrem.
Přišli jsme za vámi, pane Zungu.
- Za mnou? - Ano.
Rád bych se vás na něco zeptal.
A tadyhle bratranec Ace
by vám hrozně rád řekl, o co jde. Je to tvoje.
Jsem tu jménem rodiny Masekových.
Pan a paní Masekovi mi jako nejstaršímu synovci dali zmocnění.
Zmocnění? K čemu?
Pane, jsem hrdej a mám radost,
že vám jménem rodiny Masekových můžu sdělit,
že Lehlohonolo Duke Maseko
by moc rád požádal vaši dceru o ruku.
Rádi bychom, aby se rodiny sešly a projednaly lobolu.
Co nejdříve, samozřejmě.
Do háje, chlapče. Kde to žijeme?
Přišel jsi sem s obálkou a mluvíš o zmocnění. Kde je rada starších?
Počkat.
Vy to myslíte vážně?
- Ano. - Smrtelně vážně.
Rádi bychom probrali Lehlohonolovy záměry
a já můžu potvrdit, že jsou nejčistší.
Pověz mi, prosím, Dukeu, jak jsi přišel na to,
že seš hoden mý dcery?
Co mě jí dělá hodným?
To slovo hoden,
hodnost, je vlastně úplně skvělý. Je to zajímavej fenomén.
Datuje se až… Staří Římané kdysi…
Bratranec se snaží říct,
že Zandile je ta nejhouževnatější,
nejumíněnější, nejosobitější a nejotravněji nádherná žena, co zná.
A Duke by ji chtěl milovat.
Chránit ji.
Cítí to tak už od chvíle,
kdy ji poprvý spatřil.
- Hej! - Ano?
- Tohle že jsi chtěl říct? - To jsem chtěl říct.
S Dukem spolu komunikujeme telepaticky.
- Už odmalička. - Ano.
- Říkáme… - A dokončujeme věty.
- On… Dořekne to. - Začne a dořekne to.
- Máme takový pouto. - Protože…
- Spolu. - Jo.
Tati? No tak.
Odpusť jim to.
Dobře, beruško.
Poslouchejte mě.
O víkendu s rodinou vyrážíme
do jednoho z našich domů na pláži.
Určitě o tom už dávno víte, protože to načasování je bezvadný,
když jste takoví telepati.
A potom kdoví.
Možná spolu probereme datum a čas. Ne že by se mi to zrovna chtělo řešit.
- Dobře. Díky. - Děkujeme.
Moment.
- Rybaříš? - Jestli rybařím?
Jo, jasně. S prutem dokážu zázraky. Až mě to občas překvapí.
Občas skočím do moře
a všechny ryby uplavou.
Ale ne proto, že se bojí.
Ale proto… Ony prostě vědí, že jsem lovec a že…
- Děkujeme. - Ano!
- Počkat. - Co je?
Bojím se vody a neumím plavat.
- Co? - Bojím se vody a neplavu.
Nezvládnu to.
A co ty řeči Zandině otci? O tom, jakej seš plavec a magnet na ryby?
- Seš Aquaman. - Vyhecovals mě.
Cítil jsem se sebevědomě. Ujelo mi to.
- Nesnáší mě. - To ne.
- Nesnáší mě. - Ne.
- Ale jo. - Nemá tě rád. To je něco úplně jinýho.
Příšernej nápad.
- Hroznej. - Co to děláš?
- Dýchej zhluboka. - Dobře.
Jo. To bude dobrý.
- Točí se mi z toho hlava. - Musíš i vydechovat.
Dobře. To je lepší. Díky.
Řekni mi jedno. Ty seš ten génius, ne?
Jak jsi na tohle…
ať už je to cokoliv, jak jsi mohl sbalit holku jako Zandi?
Chci říct, přišel jsi s aplikací Rande hned.
- Víš, kolik holek jsem díky tobě měl? - O tohle mi zrovna nešlo.
O to mi teď nejde.
Vymyslel jsi aplikaci na balení holek a sám základům balení nerozumíš?
To je asi to, s čím máme při upgradu problém.
Upadá příjem z reklam a…
- Proč? - Soustřeď se.
Máš si vzít tu nejúžasnější ženu na světě.
Psychopatku, to jo, ale kdo s čím zachází…
- Má to hlubší myšlenku? - Snažím se říct, ať se vzchopíš.
- Dobře. - Otec je překážka.
Když si získáš tátu, je to doma. Chápeš? A teď hurá na loď.
- Nech toho. - Mívám mořskou nemoc.
Když se pozvracím, tak i ty. A pak i ostatní. Pak umřeme.
Jediný, co tam musíš dělat, je sedět a hrát si s prutem.
Prostě ho hodíš do vody. Nic na tom není.
Dobře.
Bratranci je asi špatně.
Ne, jenom jsme přišli na to, že když použijete opravdový jídlo,
je to lepší než návnada.
Tati, asi se budeme muset vrátit.
Nesmysl, Zandi. Nech ho tam. Má kinetózu. Dej mu prášek. To přežije.
Jsem v pohodě. Nic mi není.
- Už můžu rybařit. - To nemusíš. Jasný?
Nemusíš.
Panečku.
Slyšíš to taky, Aci?
A co?
To ticho. Ticho vody.
Proto sem tak rád jezdím.
Nikdy nevíš, co získáš nebo dostaneš,
dokud se to lanko nenapne.
Pak to cákání vody při přitahování.
Ten pocit úspěchu, Aci.
Znáš to taky?
Ne, já žiju úplně jinej život. Tohle já neznám.
Jo. Žijeme jinak, protože chci, aby každej, kdo se stane členem rodiny,
věděl, jak si udržet kvalitu života.
Pouze tím chráním to, co jsem si vydřel.
Neberte to špatně,
ale Zandi nevypadá, že potřebuje chránit.
A co vlastně ty, Aci?
- Prosím? - Ty a moje dcera. Co za tím je?
Ne, já…
Myslíš, že můžeš jen tak přijít,
získat si nás vtípky, šarmem a lhaním,
aby mi tě bylo líto a snížil tak cenu loboly?
- To je to tak vidět? - Chci, abys pochopil jedno.
Žádný prachy na světě
za Zandi nestačí.
Dala jsem mu jeden prášek a úplně odpadl.
Co jsem ti o něm říkal?
- Tati. Co to do tebe vjelo? - Prosím tě, víš, že mám pravdu.
Něco k pití, synu?
- To bych moc rád. - Dobře. Pojď sem, Zandi.
Podrž to. A ať nechytí rybu jako první.
To znamená, že se tátovi moc líbíš. To, jak ti nabídl pití.
Pokud vyjde ven s whiskey, skočím přes palubu.
Táta mě sem často brával. Bývalo to jen o nás dvou.
Občas si myslím, že si přeje, abych byla kluk.
Chápeš? Nevím.
Můžu ti s čistým srdcem říct, že je na tebe pyšnej.
- Na to, jakej z tebe vyrostl mužskej. - Zmlkni.
Jo.
Mě zase táta rád brával s sebou, když chtěl podvádět mámu.
To je hrozný.
Zas tak hrozný to nebylo. Pak jsem chodíval na zmrzlinu.
A co máma?
Umřela.
To mě moc mrzí.
Ne. To nic. Ty a Duke aspoň víte, co chcete.
Ty to nevíš?
Nevíš, co chceš?
Ne…
- Vydrž. - Ryba!
- Tak jo! - Ryba!
- Moment. - Dobře.
Tak jo.
- Počkej. - Tady.
Chytil jsem ji!
- Chytil jsem rybu! Navíjej! - Vidím ji!
Navíjej!
Navíjej. Tak.
- Whiskey? - Whiskey.
Moje oblíbená. Japonská. Co? Ty nepiješ?
- Navíjej! - Jo!
Dělej!
Fajn. Já ti pomůžu.
- Nemusíš. - To je maličkost, Zandi.
S těmi automaty je občas kříž a občas potřebují ukázat, kdo je tu šéf.
A pak…
Koupila jsem si Beznadějnou lásku, ale to nevadí.
Zkus být občas náročnější.
- Tu čokoládu dostaneš. - To nemusíš.
- Stejně držím dietu. - Je to jenom čokoláda. Na to neumřeš.
Tak to vždycky začíná.
Kousek něčeho, o čem vím, že pro mě není dobrý,
a pak přehodnotím životní rozhodnutí.
Mluvíme pořád o čokoládě, že jo?
- O co jde? - Co tu děláš?
- Chci zjistit, co chceš. - O brambůrcích nemluvím.
To ani já ne.
Fajn, jsem vyjednavač. Prostředník.
Mám zajistit, že obě strany dostanou přesně to, co chtějí.
- Ruční brzda. - Ne, pane Maseko.
Paní Maseková.
Slečna Zunguová.
- Dostane se z toho? - Bude v pořádku.
Byla to jen alergická reakce na skopolamin.
Sko…
Na prášek na kinetózu.
Jak můžete trpět kinetózou
a být alergickej na prášky, který vám od ní uleví?
- Taky se divím. - Ty vado!
Koukněte na ty ptáčky.
Doktor mu dal slabší prášek proti bolesti a on je z toho mimo.
Takže má nízkou toleranci na všechno.
Tady máte recept na antibiotika a ta vyrážka by měla zmizet do rána.
Díky, mockrát děkuji.
- Jsou nádherní. - Jo, asi ho odvezu do hotelu.
Blbost. To je v pohodě. Můžete jet se mnou zpátky.
Je tam dost místa pro všechny.
Mají tu fakt parádní pisoáry.
Na kolečkách.
Tak jo, hochu.
- To by asi šlo. Odvezeme ho zpátky k vám. - Jo.
Stejně je ten hotel tříhvězdičkovej.
- Jo. Můžeme vyrazit? - Chci brambůrky.
Dobře, počkat. Tak jo. Držím tě.
Viděls mě dneska?
- Byl jsem dobrej. - Jo.
- Bylo to dobrý. - Jo.
Ty bláho.
Seš vážně silnej.
- Aci. - Jo?
Mám tě rád, kámo.
- Jo. - Seš pro mě jako bratr.
- To z tebe mluví prášky. - Ne.
- Dobře. - Mluví ze mě láska.
- Ne, to… - Láska v mým srdci. Je tam.
- Slyšíš ji? - To je jenom tlukot srdce. To ty prášky.
- Prášky. - Vždycky jsem byl na všechno sám.
Seš dobrej člověk.
Jasně, chlapče.
Seš fajn kluk. Musíš se naučit postavit sám za sebe.
- Tak jo. - Zasloužíš si lásku, víš?
Jednou ji najdeš.
A pocítíš to samý, co já k Rachel.
Cože?
Ke komu? Cože?
- Co s Rachel? - Taky tě mám rád.
Mám tě rád.
Mám rád Zandi.
Mám rád celej svět.
No jo. Ale říkal jsi něco o Rachel. Co to bylo?
Co, chlapče?
Rachel?
Rach?
Rachel?
- Ahojky. - Ahoj, lásko.
Naliju ti džus.
- Díky, miláčku. - Aci. Rád tě tady vidím.
Posaď se, prosím.
Díky.
I když se mi nespalo nejrůžověji.
Kvůli tomu kostlivci ve skříni.
Cože?
Jo. Bratranec chrápe, jako když o sebe mlátíš kosti.
Jasně.
- Vážně. - Fakt?
Tak tohle jsem slyšel! Vidíš? A já říkal, že máme doma medvěda.
Omlouvám se.
Pardon. Měl bych to vzít. Omluvte mě.
Tohle všechno je vaše práce?
- S láskou vařené. - Ano. Manželka je výtečná kuchařka.
Broučku.
Takže budu muset přihodit víc peněz na lobolu ještě za mámu.
Hele! Sedím hned vedle.
Pardon.
- Dávám vám maximálně pět let. - Víš, že tě slyším, že jo?
Se mnou se ani nemůže nikdo měřit.
Máme za sebou 30 let plných lásky,
přátelství a oddanosti.
- Děkuji, lásko. - Miláčku.
Díky, drahoušku.
- Omluvte mě, tohle musím vzít. - Dobře.
Oba máte dobrý vychování.
Jste důvěryhodní a máte dobrý úmysly.
Taky se mi líbí, že si jste tak blízcí.
To je pro nás důležitý,
hlavně proto, že víme, do jaký rodiny se dcera přivdá.
Přesně tak.
A proto
nám bude ctí tyto dvě rodiny spojit.
S vyjednáváním loboly můžeme začít příští víkend.
- Jo. To Dukea moc potěší. - Dobře.
Bohužel už budu muset odjet. Asi máme zájemce o investici,
takže ještě dneska musím odletět do Johannesburgu.
To znamená, že mám letět s tebou?
Podívej. Připravili nám tu snídani. Najezme se.
Představ si, co asi bude na oběd. Oběd bude taky, že jo?
- Oběd. - Klidně tu zůstaň. Já poletím teď.
Tady. Jako oslava.
Tohle je, hochu, důvod sem přijet i příští týden.
Je z tebe oficiální pan Zandile Zungu.
Dělám si srandu.
Mockrát děkuji, tati.
Ne.
Stačí.
- Ano, tati. Rád objímá lidi. - Ještě mi neděkuj.
A víte co? Vím, jak to nejlíp oslavíme.
Jeden můj klient má večer koncert, takže jste zváni.
Já nemůžu. Musím zpátky do města. Máme zájemce o investici.
- Kdo je ten klient? - Kwesta.
Kterýho Kwestu máš na mysli? Myslíš toho rappera?
Toho basbarytona?
- Seš jeho fanoušek? - Fanoušek?
Mám na sobě čistý spoďáry?
Odpověď zní ano. Jsem fa… Kwesta.
Jak si odbarvil vlasy… Je z něj úplnej Němčour!
- Kwesta, ty bláho! - Bezva. Běžte tam s Acem. Je neškodnej.
- Jo. - Jasně.
Ano! Dobře. V kolik?
Děkuji! Rachel, díky. Poslyš, moc si toho cením.
Mockrát děkuji. Seš skvělá.
Díky.
Dobře.
Takže ti nevadí, že tu zůstanu?
Ne, proč? Sám jsi to říkal.
Musejí nám věřit, takže…
- Vidíš? Už ti to myslí. - No jo.
Rachel mi zamluvila let za pár hodin.
Rachel?
Jo. Vlastně ani nevím, co bych si bez ní počal.
Hochu, řekni mi jedno. Je nezadaná? Nemá někoho?
- Chceš Rachel pro sebe? - Chlapče, brzo zjistíš,
že dámy chtějí mě a já chci dámy. Mám to v genech nebo tak něco.
Jenže Rachel taková není.
Jaká? Ona s chlapy nespí, nebo co?
To ne, jenom říkám, že…
je pro moji firmu přínosem, víš.
- To bolí. - Proč?
- Já myslel, že ty a já jsme jako jeden. - To jsme.
- Přijde mi, že mě od ní držíš dál. - Nedržím.
Dobře. Neber si to špatně. Já jenom, že… Však víš.
Seš takovej lamač srdcí, chápeš?
Jen si z tebe utahuju.
Dobře.
- Nikdy bych… - Jasně.
…tvoji práci neohrozil. To jen kvůli tomu, cos řekl.
Co jsem řekl?
Ale nic.
- Za chvíli ti to letí. - Jo.
Měl bys jít.
Než odjedu… Vím, že nejsme opravdová rodina,
ale musím přiznat, že seš dobrej člověk. Vážně.
A děkuju ti.
- Pořád seš z prášků mimo. - Ne.
- To ty prášky. - Ne, takhle to…
- Co děláš? - Nestyď se.
- No tak. - To teda ne.
- No tak. - To není nutný.
- Ty poskakuješ? - Kámo, prosím.
- Spojení Bluetooth připojeno. - Fajn, tak jo. Už dobrý.
- Měli bychom to oslavit. - A co?
- To myslíš vážně? - Jo.
Tohle je největší milník tvýho života.
Bereš si ženu svých snů.
To jo.
Vlastně je už celkem pozdě
a nechci, aby v tomhle stavu ještě něco pil, takže…
Děláš si o něj starosti?
- Jo. - Zavolala jsem mu taxík.
- Je to to, co si myslím? - Přesně tak.
- Voní to jako to, co si myslím. - Ano.
Je to slaninovej cheesburger. Do mýho…
- Seš blázen. - Hej!
Ahoj.
- Budíček. - Vzbudili jsme tě?
Nechte toho. To není vtipný.
Ale je. Pojď sem.
Než ti přijede taxík, stihneš přípitek.
Pojď. Tak do dna, vážení.
- Taxík? Máme tu být celou noc. - Ne, já tu budu celou noc. Ty jedeš domů.
Zítra na prezentaci ti řeknu novinky.
- Určitě? - Jasně.
Vymlouvat ti to nebudu.
- Nevadí. - Domluveno.
Dobře. Tak si připijeme.
Na životní změny.
A na zítřejší parádní prezentaci.
- To si piš. - Ano.
Pijte.
- Žíznivej. - Jo.
Děti, táta mizí. Nedělejte nic, co bych dělal já.
Komu to tu nalhávám? Co vy víte o zábavě?
Je to magor.
- Jo. Bláznivej. - Kde jsme to skončili?
Jasně.
Chci vidět vaše ruce!
Hele!
Panáky! Pojďme na panáka!
- Tak jo. - Fajn.
Ani nevím, kdy jsem pařila do rána naposledy.
Takže je s tebou vlastně nuda?
- Jsem nudná? - Jo.
Promiň, ale tys neviděl, jak tančím?
- Tys mě neviděl? - Já žes chytla křeč.
Hele, nemáš hlad?
Protože já jo. Hlady přímo umírám.
Je tu ale problém. Kde teď najdeme něco otevřenýho?
Ledaže…
Ledaže?
Zandi?
Asi už jsou pryč.
- Dobře. - Ne. Dělej.
Počkej.
Ty kráso.
Kdo že je tu ten nudnej?
No jo. Fajn.
Od twerkování v klubu
až po vyjídače kuchyní, a to jen po trošce tequily?
Fajn, povídej.
Jak poznáš, že seš ještě opilej?
- První jasná známka… - Ano?
…je to, že hledíš do lednice
v kuchyni klubu, do kterýho ses vloupala.
Není to vloupání, když tě dovnitř pustí sami.
Je to vloupuštění.
Mám tě.
Jídlo.
Rajče.
Můžu udělat rezervaci v těch nejlepších restauracích.
To je něco, ne?
Určitě se to bude při příštím vloupání hodit.
Já se do klubů jen tak nevloupávám.
Možná že jo, jenom jsi celou dobu předstírala,
že taková nejsi.
Zásadová ženská, co se snaží vybudovat si stabilní budoucnost?
Ženská, která se bojí riskovat.
Ale manželství je risk. A já se budu vdávat.
Víš, že přes 20 % manželství skončí rozvodem?
- Já vím. - Proto se bojíš závazků?
Klídek, jo? O strachu ze závazků jsem nic neřekl.
Takže tě baví stíhat holky jinejch?
Já nevěděl, že někoho máš. A že Dukea, to už vůbec ne.
Je to solidní mužskej.
To jo.
Duke je
upřímnej
a…
- Není složitej. - Jo, ten nebezpečí nepředstavuje.
Hele. Duke je skvělej mužskej. Každá ženská by mohla mluvit o štěstí.
Máš ve svým životě fajn kluka.
Je to fakt tak dobrý, nebo jsme tak nalití?
Jsme nalití.
Jsme nalití! Protože já jsem na vaření levej.
A já myslela, že by z tebe byl dobrej domácí puťka.
- Předpojatej vtípek. Takže ses vybarvila. - Zmlkni.
Fajn.
Jakou hlášku bys použil?
Hlášku?
Jsem v baru.
Jsem s kámoškami. Hrozně se nudím.
Vidíš mě poprvý v životě. Přijdeš ke stolu. Co řekneš?
Dobře.
Slečno.
Neznáte náhodou heslo na Wi-Fi?
Vypadám, že tu pracuju?
Ne, já jen,
že cítím jasný spojení.
- To bylo hrozný. - Hrozný.
Fakt hrozný.
Velký špatný.
Ale uznej, Zandi.
„Jak se opovažuješ? Vytočil jsi mě doběla!“
Já tě prostě nechápu.
- Jak to? - Chlap jako ty, jo?
Vtipnej,
chytrej,
okouzlující
a s potenciálem stát se kuchařem.
- Proč běhá za každou sukní? - Chceš říct, proč není nudnej a svázanej?
- Takže si myslíš, že manželství je nuda? - Ne, myslím… Fajn.
Lidi se chtějí cítit v bezpečí.
Neberou si nutně lidi, se kterými být chtějí.
Ty a tvoje rodina máte život jako z televize.
Ten já neznám.
Hele, máš…
Říkal jsem si, že bych dneska někomu vystřelil mozek z hlavy.
Kamaráde, nikomu tu vystřelovat mozek nemusíš.
Stáli jsme tu, jo, pohoda, a zamkli nás tu!
Tak jsme si sedli. Dostali jsme hlad.
- Tak jsme si… - Jo.
Udělali jsme si radši sendvič. Měli jsme hlad.
- Zmizte odsud. - Jo.
- Padejte! - Dobře.
- Pardon. - To ten hlad, vidíš?
Jenom svačinka. Tak jo.
Dobrá práce.
Díky.
- Sám jsi byl skvělej. - Díky.
- Odvádíš skvělou práci. - To ty.
Ty odvádíš skvělou práci.
Omlouvám se. Za to všechno.
Tohle jsem nechtěla.
Nevzpomínám si, kdy jsem se takhle bavila naposledy.
To jo.
A omluvit bych se měl spíš já.
Ještě nikdy jsem se necítil
takhle uvolněně a svobodně.
- To ani já ne. - To věřím.
No dobře. Možná že jsem trochu upjatá.
Spletla jsem se v tobě. A mrzí mě to.
Je hrozně fajn,
když potkáš někoho, kdo se tak dobře zná a umí se otevřít.
Dnešní mužský jenom lžou. Bezdůvodně.
Poslyš.
Zandi. Nejsem ten, za koho mě máš. Chci ti o sobě říct pár věcí.
Chci ti říct, že…
- Prosím? - Kotě.
Ty spíš?
Ne, běž zase spát, zavolám ti, až se vzbudíš.
Ne, to nevadí. Nespala jsem.
- Ty seš opilej? - Jak se to pozná?
Třeba takhle.
Měl jsem asi jenom dvě skleničky šampaňskýho.
To mi je jasný.
Počkat. Neměl jsi chystat zítřejší prezentaci?
Taky že jo.
Jenom jsem ti chtěl říct, že tě miluju.
Já tebe taky.
Takže do toho vážně praštíme?
Asi ano.
- Nechceš z toho vycouvat, že ne? - Ne, jasně že ne.
A ty?
Samozřejmě že ne.
Dobře, bezva. Těším se.
- Dobrou. - Dobrou noc.
ZUNGUOVI
Tohle je strejda Brian.
Zatím o něm víme jen to, že ho vybrali, aby mluvil jménem rodiny.
- Jak zní pravidlo číslo jedna? - Dovnitř a ven.
Hlavně ať si nikoho neoblíbí. Čím dýl to potrvá, tím větší riziko.
To zní jako trhání zubu.
Uniká mi něco?
Ledaže z toho chceš vycouvat, chlape.
Já? Ne. Klídek. Pokračuj.
Co kdybychom to přesunuli na jindy?
Abychom my, co máme kšefty, na tom mohli chvilku dělat taky.
Takže zničehonic máš i jiný plány? Naše prachy ti nevoní?
To ne.
Vlastně o nic nejde. Pokračuj.
Čím dřív to domluvíme, tím líp. Chci taky trochu žít.
Jasná páka, chlapče. Chápeme se, ne?
- Co je? Nová role. - Bizo.
Žádnej přízvuk. Žádnej. Začnu u tebe.
Buď tak hodnej a buď zticha. Buď němej. Dokážeš to?
Jo, jasně. Umím i znakovat.
Měl jsem hlavní roli a jezdili jsme po celý zemi.
Udělali jsme tichou adaptaci jedný hry,
Smrt obchodního cestujícího. Náš název? Hluchej obchodní cestující.
Víš ty co? Tohle mě nezajímá.
Ale hluchej strejda by mohl vzbudit sympatie.
Nic nevzbudí sympatie jako postiženej člověk.
- Jo. - Člověk s postižením.
- Cože? - Člověk s postižením.
S takovou by tě mohli vypískat.
Bizo, prostě seš němej.
Strejdo Dlouhej Johne. Teď my dva. Vedeme kasino a to vždy vyhrává.
- Konečně můžu hrát krupiéra. - Miriam.
Ty jedna nádherná ženská. Kotě! Víš, o co tě teď požádám?
Ty budeš můj zlej policajt.
Parádní role! Musím si sehnat pouta.
Ne, co chceš dělat s pouty? Nebudeš pravej policajt.
- Cože? To je jen slovní hříčka. - Ne, to nevadí.
STREJDA BRIAN
Strejda Brian je k sežrání.
Co je? Co tak koukáte?
Ještě poznám, když je někdo k sežrání. Bože.
Tetičko Miriam, už jsi jedla.
Žádnou svačinku nepotřebuješ.
Tvým jediným úkolem je snížit cenu. Nic jinýho.
- Mám jim říct, že není panna? - Ne!
- Ne. O Zandi ani slovo. - Takže je panna?
- Tetičko, do toho ti nic není. - Ještě se toho ode mě máš hodně co učit.
Nech Dukea a strejdu Briana být, jo?
Soustřeďme se na náš cíl.
Jestli jim začne něco smrdět, naše prachy udělají pápá.
Takhle o prašulích nemluv.
Tak jo.
Začneme odshora. Strejda Brian.
Ano, jsem němej, takže nic neslyším.
Budeme mluvit my.
HLAVNÍ VYJEDNAVAČ / DELEGACE STREJDA MZWAKHE
Pane Zungu, tak tohle je naše rodina. Tohle je tetička Miriam.
Miriam.
- Strejda Dlouhej John. - Johne. Těší mě.
A strejda Biza.
Bizo.
Strejda Biza je hluchej.
Já jsem David.
Promiňte?
Řekl, že se jmenuje David.
Moc mě těší.
Vítejte u nás.
- Takže vy umíte znakový jazyk? - Jsem soudce.
- Musím jednat férově se všemi. - Ano.
Tahle informace by se nám předtím hodila.
Umím znakový jazyk.
Já jsem David.
Pořád znakuje, že je David.
Jo, to on jenom… Promiňte.
Strejda Biza nemá rád, když ho oslovujeme přezdívkou.
Proto vždycky, když se představuje, říká, že se jmenuje David.
No tak dobře.
Tak jo.
Bratr vám řekne, jak bude náš program pokračovat.
Počkejte tady.
Až budeme připraveni, zavoláme si vás.
Já jsem David.
Bratře, tihle lidé…
Pane Zungu, díky, pane. Jo.
- Jo. - Jak se máte, pánové?
- Přeskočilo ti? - Co je?
- Co jsem udělal? - Říkáš si…
Požádal jsem tě, abys… Říkals, žes v jedný hře znakoval.
Hrál jsem v jedný hře. V tichý. Ten kluk mě podceňuje.
Měl jsem hlavní roli a jednu repliku. Měl jsem říct „jsem David“.
Říkali jsme tomu znaková replika.
Víš ty co? Od týhle chvíle od tebe nechci slyšet ani ň.
Ani A, B nebo C. Nic.
A co vy? Máte nějakej skrytej talent? Něco, o čem bych měl vědět?
Dlouhej Johne.
Problém?
Možná je načase, abych řekla, že tu mám s sebou pouta.
Bože, vždyť jsem tvůj syn.
Co jsem ti provedl? Proč?
A co ženich, dítě? Dokáže se o tebe postarat?
- Prosím tě, mami. - Chceme to vědět.
Mužská krása spočívá v jeho dobytku.
- Pojď, chlapče. - Jo.
- Budu tančit. Jsem přece tchyně. - Já tě znám.
Vidíme, že s sebou máte zálohu, takže přejděme k detailům.
Všichni jsme na místech.
Mám právo vést vyjednávání bez přerušování,
ať se můžeme vrhnout na jídlo. Duke prej začínal s videohrami.
Pane, při vší úctě, Duke vytváří aplikace.
- A je jednička. - No dobře, tak aplikace.
Ano.
Musíme to dojednat do pěti minut. Pokud se shodneme na ceně.
Takže cena. Cena?
- Dvacet tisíc. - Ano.
Nechcete si o tom promluvit?
- Ne. - Ne?
To není správný. Zandi si zaslouží něco lepšího.
Teda jo. Fajn. Neumí vařit, ale zaslouží si něco lepšího.
My si taky zasloužíme víc prašulí.
Teď jsem zmatenej.
Chcete mi říct, že ta cena je moc nízká?
- Máme ji zvýšit? - Nechte nás prosím na pět minut.
Jenom si promluvím s Dukem a jeho rodiči, domluvíme se, co s tím.
Sprav to!
- Ne, chlape. Hej! - Co?
Jenom vteřinku.
To teď sázíš na koně?
- Vyhrál jsem. - Ale vyrušuješ.
Omlouvám se za strejdu. Občas se chová troufale.
Zavolám teda těm rodičům.
Vy.
Zandina kamarádka, že jo? Z toho klubu. Musím teď za Dukem. Pardon.
- Nevypadá to dobře. - Jak to? Co se děje?
- Musím ti něco říct. - Ano.
Bongani Langa!
- To bylo na nás? - To bylo na vás.
- Jakej Bongani? - Mandy má takovou blbou teorii.
Prý ti zaplatili, abys vyjednával za jejího švagra.
Přesně to to taky je. Blbá teorie.
Nebyla jsem si jistá, ale už to vidím. Jo.
Puberťáckej knírek a afro, a je z vás úplnej Bongani Langa.
Až na to, že ne. Ten totiž šikovně umřel měsíc po ségřině svatbě.
Tady není žádnej Bongani Langa. Jsem Ace Ngubeni a jsem očividně živej!
Dukeu, jestli to je vážně pravda, chci, abys mi ji řekl. Kápni božskou.
Je to magor. Tady jsme všichni Masekovi!
Ty seš Maseko. On je svatební vyjednavač.
Mýtus. Podvodník, kterej při lobole snižuje cenu.
Jsem Dukeův bratranec.
Tak jo, Dukeu. Řekni něco, prosím.
A není nakonec jedno, co je zač?
Já to věděla.
- O co ti jde? - Pardon.
- Chtěl jsem ti to říct. - Vážně?
Takhle jsi chtěl začít manželství?
- Lhaním? - Ne. Není to tak, jak to vypadá.
Vypadá to, že jsi lhal ohledně Ace a žes mu zaplatil, aby vyjednával.
Tak jo, to sice jo, ale kvůli penězům to nebylo.
Vážně?
- Kolik za to dostane on? - Osobně si myslím, že o to tu nejde.
Mlč! Zmlkni, Aci. Bongani. Nebo kdo seš.
Dukeu,
mluv. Kolik?
Cože?
- Dvě stě tisíc. - Ty kráso!
A ty? Myslel sis, že si sem nakráčíš, my si tě oblíbíme
a rodina bude souhlasit s nějakou směšnou částkou?
Ta pusa byla taky v plánu?
Tys ji políbil?
- Vlastně jsme se nelíbali. - Takže ses o to pokusil?
Ne. To bylo jenom… Tak jo, asi bychom měli…
Dopřejeme si chvilku, nadechneme se…
To bolí.
- Pusť mě! - Aci!
- Slez ze mě! - Přestaň!
- Prosím! - Nech toho!
Kriste! Slez ze mě! Dolů!
Hej, Dukeu!
Nevypadá to dobře. Biza dělá problémy.
Zastavte je! Hej!
Hej! Zastavte je!
Počkejte na mě! Hej, ty! Počkej na mě!
Sežeň ostatní!
- Zandi, omlouvám se! Promiň! - Zastavte je!
Vy neomalení, barbarští podvodníci! Vy psi!
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
- Sexuální eso! - Proč?
Nezamykáš si dveře. Je to tu bezpečný?
Co chceš?
Tyhle otázky si nech. Sháněl jsem se po tobě.
Tady to ale vypadá.
Vypadáš strašně.
- To vypadám líp, než se cítím. - Až takhle hrozně na tom seš?
To mi chceš říct, že ses jen tak zamiloval?
Lusknutím prstu? Ace? A zamilovanej?
Víš, co je tvůj problém? Nerozumíš tomu.
Že ne? A ten prsten je dekorace, ne? Mám už pět let zkušeností v oboru.
Takže tohle si nech.
- Ví ta holka aspoň, co k ní cítíš? - Tyhle věci já umím. Jasný?
- Zkoušel jsem jí napsat, co k ní cí… - Hej! Napsat?
Teď už nejseš na střední a nehraješ si s ICQ.
Víš, který dvě věci ženský chtějí? Cítit, že jsou středem vesmíru.
A sex, chlapče. Spoustu sexu.
Ráno, večer. Panejo.
To já jen tak. Ukaž jí, co cítíš. Neříkej jí to. Kriste. Hlavně jí to nepiš.
Já tomu nerozumím. Znám tě celej život.
Odkdy mluvíš se ženskými?
- „Musíš jí to ukázat.“ - Cože?
Pět let, hochu.
Pět. Pět let.
Úplně jsem zapomněl. Manželka sedí v autě a já tu ujídám zbytky.
Tak ať nezapomene, že má skvělýho borce.
Ty patříš k těm, co jsou empatičtí a milující.
To jí prosím řekni. Nevím, třeba kdybys za ní přišel a řekl jí to sám,
mně to totiž nevěří.
Nebo víš co, radši ne. Zůstaň tady. Osprchuj se.
Pořádně se vydrhni.
Smrdí to tu jako podpaží a nohy. Prosím tě. Umyj se!
- Seš přece okouzlující! - No jo.
- Mám tě rád! - Měj rád sebe!
Kriste.
Miláčku.
V pořádku?
Nemám zavolat policii?
Patronello.
Seznam se s mým synem Acem.
Ace. Patronella.
Mám je teda zavolat?
Víš co, zlato? Nech nás na chvilku, jo?
Tati.
Vždyť je moc mladá.
Klidně by ti mohla být nevlastní matkou. A co má být tohle?
Takhle ty mě zdravíš?
Jenom ti chci říct, že seš hroznej člověk.
Tak proč to neřekneš?
Nebo ještě líp. Napiš mi do whatsappu „hroznej člověk“ a pošli mi to.
Tati.
Celej život
jsem si kvůli tobě myslel, že láska neexistuje.
Kdes k takový hovadině přišel?
- Protože v ni nevěříš ty. - Ale věřím!
V tom případě to vysvětli mámě.
Vysvětli jí, proč jsi ji pořád podváděl.
Počkat!
Já tvoji mámu miloval. Ale nebyl jsem zamilovanej.
Tak proč jsi s ní zůstával?
Protože
- tebe jsem měl radši. - Měl bych tě praštit i do druhýho oka.
Jo, já vím. Jsem hroznej. Podělal jsem to.
Jasný? Ale vždycky budeš můj syn.
Když jsem…
tě držel v náruči poprvý,
uvědomil jsem si,
že pravá láska…
opravdu existuje.
My Ngubeniové to s city moc neumíme a neumíme se v sobě pitvat,
ale důležitý je to,
jestli s ní dokážeš být zranitelnej.
- O kom to mluvíš? - O tý holce, sakra.
O tý, kvůli který ti krvácí a pláče srdce jako babylonská řeka.
Kvůli který jsi mě praštil.
Koukni, Aci. Nebuď jako já.
Jdi za ní. Dostaň ji, chlapče.
Běž.
Zlato?
Došla mi data.
Nedělej si z toho hlavu, beruško, jo?
- Tak jo. - Dobře.
Tak jo.
Díky ní jsem pořád mladej!
Tati. Hej! Pořád jsem tvůj syn.
Překvapení!
Dukeu. Nebrals mi telefon.
- Pojď dál. - Jasně.
Fakt dobrá… změna vzhledu.
No jo.
Hodně lidí si myslí, že vypadám hrozně.
- To vypadáš. Chtěl jsem být milej. - Jo.
Poslyš. Snažil jsem se ti dovolat, protože se ti chci omluvit.
Zkazil jsem ti to nejdůležitější v životě a nevím, jak to mám napravit.
Aci, ty nejseš špatnej člověk.
Teda kromě toho, že ses snažil sbalit snoubenku falešnýho bratrance.
To je tak trochu diskutabilní, chápeš?
To byl vtip.
Není to jen tvoje chyba. Lhal jsem jí, i když jsem nemusel.
Jde o to, že… Nevím.
Na holku jako ona jsem v dospívání neměl.
A když mě pozvala ven…
- Ona pozvala tebe? - Ano.
Promiň. Vlastně to zní jako celá ona. Pokračuj.
Pozvala mě na rande a já se cítil oceněnej.
Nechtěl jsem si to zkazit.
Bál jsem se, že mi to rodina pokazí,
ale ta falešná rodina mi to pokazila ještě víc.
- To jo. - Ale i tak se budu ženit.
Ne se Zandi.
- Rachel! - No…
Se Zandi jsme ani nebyli zamilovaní.
- Všem to bylo hned jasný. - Jo.
Promiň.
Což mě přivádí k důvodu mý návštěvy.
Hledám někoho do vyjednávací delegace.
Jo, tenhle můj život už je pasé.
- Svatební vyjednavač už neexistuje. - Ne jako falešnej člen rodiny.
Jako přítel.
Takhle ne. Pojď sem.
- Jo? - Pojď na mou hruď!
Jo, a malá rada. Ohol se.
- No jo. - Jo.
Protože seš takovej… Víš?
- Chápu. - Jasně.
Tak běž.
- Vyprovodím se sám. - Jasně. Díky, bráško.
- Tak jo. Fajn. - Bezva.
ODLETY
Zandi!
Zandi, pochopím, když…
mě už nebudeš chtít nikdy vidět.
Zandi, díky tobě
jsem chtěl přestat říkat balicí hlášky.
Prosím, Zandi.
Ta tady není.
Pane, já… Omlouvám se.
Víš co?
Líbil ses mi.
Ale zneuctil jsi mě, rodinu i naši kulturu Sengwayů.
Já vím. Omlouvám se.
Za všechno, co jsem vaší rodině udělal.
Ale i tak.
Zandi tady není.
Nevím, co mě to popadlo, že jsem sem přišel.
Ale omlouvám se.
Před hodinou jsem ji vysadil na letišti.
- Na letišti? - Letí do Paříže.
Ale
s trochou štěstí máš ještě hodinu.
- Díky. - No, no!
Pardon.
Je to nakažlivý.
Děkuju!
Mluví k vám pilot. Máme mírné zpoždění.
Než se vzneseme do oblak, čekáme na povolení k odletu.
Do Johannesburgu bychom ale měli přiletět podle plánu.
Poté zamíříme do města lásky.
Dámy a pánové.
Podívejte se prosím na ženu na sedadle 49H.
Není to ta nejúžasnější žena, jakou jste kdy viděli?
Je to nejpaličatější,
nejumíněnější a nejvášnivější žena
se zlatým srdcem.
A rád bych vám všem řekl,
že jsem jí ublížil.
Lhal jsem jí.
- Co to děláš? - Nebereš mi mobil a neodepisuješ mi.
- Něco jsem udělat musel. - Takže ses rozhodl unést letadlo?
Ne, ona to tak nemyslela, to byl vtip.
Nikdo vás nikam neunáší. To byl vtip.
Muselas to říct zrovna v letadle?
- Víš, že seš magor? - Já vím.
Fajn, co má být tohle?
Zandile Zunguová.
Pravdou je…
že od chvíle, co jsem tě uviděl…
na tebe musím pořád myslet.
Jsi to první, na co ráno pomyslím,
a to poslední, na co myslím před spaním.
Nevím, jestli to cítíš stejně,
ale vím,
že nechci strávit celej život jenom přemýšlením.
Omlouvám se.
Omlouvám se, že jsem lhal. Omlouvám se za všechno.
Dobře.
- Tak už vstaň. - Zandi.
Díky tobě chci být čestnej.
Ty mě chápeš.
Co to děláš, proboha? Ne! Pro…
BEZNADĚJNÁ LÁSKA ČOKOLÁDOVÝ POLIBEK
Zariskuj.
- Řekni ano, děvče! - Vyber si čokoládu.
Co to má být, zásnuby jako ze základky?
Z moci mi svěřené vás nyní prohlašuji za muže a ženu.
Nyní polibte nevěstu.
Tak jo!
- Dobrý? - Dobrý. Pusu.
To je borec!
Hele! Nejste vy ten vyjednavač?
- Jo. Ne. - Ne, poslyšte.
- Požádal jsem svoji holku o ruku. - Gratuluju.
A budu potřebovat vyjednavače.
Překlad titulků: Eliška Vratislavská