Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- קירות דקים -‬
‫יותר לאט.‬
‫זה לא נראה טוב, בת דודה.‬
‫היי, איחרת בשעה.‬
‫הייתי צריכה לעשות קניות,‬ ‫לקחת בגדים לניקוי יבש,‬
‫לאסוף את האוטו מהמוסך‬ ‫ולעשות שתי שיחות זום,‬
‫אחת בזמן נהיגה לכאן,‬ ‫ועברתי כמה פעמים בצהוב.‬
‫בסדר, אבל יכולת להודיע לי.‬
‫למה את כל כך לחוצה? הכול בשליטה.‬
‫מה קרה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫שריטה אחת על הפסנתר ולא תקבל אגורה.‬
‫בבקשה, גברתי.‬ ‫תתרחקי לפני שמישהו ייפגע.‬
‫גברת? זוז. אני אעשה את זה בעצמי.‬ ‫-לא.‬
‫תקשיב לי. אני אעשה את זה.‬ ‫-זוזי!‬
‫לא!‬
‫השתגעת?‬
‫אני לא זזה מפה‬ ‫עד שהפסנתר הזה יהיה בבטחה בתוך הדירה.‬
‫אז קדימה, תמשוך בידית.‬
‫תני לי לעבוד, בבקשה.‬
‫אז, מה דעתך?‬
‫דירה חמודה, נכון? במחיר טוב, במרכז העיר.‬
‫כן, היא נהדרת.‬
‫זה אולי לא הדופלקס של האקס שלך,‬ ‫אבל את סוף סוף עצמאית.‬
‫לא סיפרתי לך.‬ ‫נחשי מי ביקש את המספר שלי לפני כמה ימים.‬
‫זוכרת את הבחור מהסוכנות ש...‬
‫טוב, הוא לא נראה רע. הוא די חתיך.‬
‫אולי הוא קצת צעיר.‬
‫בכל מקרה. היי, אגב, כמעט שכחתי.‬
‫מצאתי לך עבודה.‬ ‫-עבודה?‬
‫איזה חבר בחופשת מחלה. תוכלי למלא את מקומו.‬
‫לא, אני חייבת להתאמן.‬
‫האודישן בעוד שלושה שבועות.‬ ‫אין לי זמן לעבודה.‬
‫אז איך תשלמי על המקום הזה?‬
‫שיעורי פסנתר?‬
‫ולנטינה!‬
‫מה?‬ ‫-העבודה.‬
‫בסדר, אבל מה זה?‬
‫אל תדאגי. זה מושלם בשבילך.‬
‫יש לך ניסיון בעבודה מאחורי הבר?‬
‫לא.‬
‫ומלצרות?‬
‫גם לא.‬
‫אבל אני לומדת מהר.‬
‫ואני מדברת קצת סינית וגרמנית.‬
‫סינית?‬
‫שייק דיטוקס ירוק, אורגני ללא גלוטן, בבקשה.‬
‫דיטוקס?‬
‫עם מנגולד או סלרי?‬
‫מנגולד.‬
‫האקס שלי היה כזה.‬
‫אני יודע שהאינטגרל האליפטי שגוי.‬
‫אבל אין צורך להסתכל עליי ככה.‬
‫שוב דיברת עם החתול, נכון?‬
‫זכרת לקנות דבק?‬
‫דויד, אתה צריך לפתוח פה חלון.‬
‫לא. רועש מדי בחוץ.‬
‫כמה זוגות משקפיים יש לך?‬
‫כמה שצריך.‬ ‫אחרת אני מחפש אותם כמו משוגע.‬
‫תאר לעצמך, אתה, משוגע!‬
‫חה חה.‬
‫אז?‬
‫יש חדש?‬
‫הייתה קצת תנועה.‬ ‫-כן?‬
‫בדירה ליד. שוב שכרו אותה.‬
‫מי?‬ ‫-למי אכפת?‬
‫היא לא תחזיק מעמד אפילו יום אחד. אתה תראה.‬
‫שוב? דויד, זה לא עוזר לך.‬
‫נאצ'ו, מעולם לא הרגשתי טוב יותר.‬
‫אבל מי אומר שהיא לא שכנה נחמדה?‬
‫הסטטיסטיקה.‬ ‫-אתה כזה עקשן.‬
‫תראה, לא משנה כמה תנסה,‬ ‫אתה לא יכול להסתגר כאן לנצח.‬
‫אתה צריך להמשיך הלאה. עברו שלוש שנים.‬
‫החיים ממשיכים. העולם עוד מסתובב.‬ ‫-אולי העולם טועה.‬
‫אתה נהיה בלתי נסבל. אתה שומע את עצמך?‬
‫זה בלתי אפשרי אם אתה אף פעם לא סותם.‬
‫אתה יודע מה? אני לא חוזר. זהו, חבוב.‬
‫בוא נראה מי עוד יעשה לך קניות.‬ ‫-נאצ'ו, אתה אומר את זה כל יום.‬
‫התמלוגים מ"שובר מוח" לא יחזיקו מעמד לנצח.‬
‫עד אז אני אסיים את זה.‬
‫כמובן. ואם זה לא יעבוד?‬
‫זה הרבה יותר טוב מ"שובר מוח".‬ ‫ברור שזה יעבוד.‬
‫אני לא יודע. אתה כל הזמן רק מסבך את זה.‬
‫אף אחד לא יוכל להשלים את המשחק הזה.‬
‫כיף לנסות, גם אם נכשלים.‬
‫זו הסיסמה הכי גרועה בעולם.‬
‫טוב, אתה תטפל בשאר המשחקים.‬
‫אתה לא צריך לפתוח את החנות?‬
‫דויד.‬
‫מה?‬
‫אל תדבר עם החתול, גבר. זה מוזר.‬
‫"רק אז ארגיש שזה מספיק‬
‫"להיות עצמי ולא יותר‬
‫"אני יודעת שביום מן הימים אעז לרקוד‬
‫"כשכולם מסתכלים‬
‫"לא משנה מה הם אומרים‬
‫"השמש תזרח"‬
‫תעני.‬
‫היי, זאת כרמן.‬
‫טוב, למעשה, זה התא הקולי של כרמן.‬
‫בכל מקרה, אני עסוקה כרגע.‬ ‫תשאירו הודעה. תודה.‬
‫אני בטוח שיש הסבר,‬
‫אבל אני אמרתי לך שאת רצה מהר מדי.‬
‫את לא מוכנה למגורים לבד.‬
‫והשכונה ההיא? היא לא בשבילך.‬
‫בטוחה שאת לא רעבה?‬
‫לא. תודה.‬
‫ובכן...‬
‫תה רויבוס. האהוב עלייך.‬
‫לא בא לי.‬
‫את נראית נסערת.‬
‫קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫כפי שאת רואה, המקום בדיוק כפי שהשארת אותו.‬
‫אסדר שיעבירו את הדברים שלך בחזרה מחר.‬
‫לא.‬
‫אני אישאר רק הלילה.‬
‫אני אישן כאן.‬
‫לא, אין מצב.‬
‫תישני את למעלה. אני אקח את הספה.‬
‫אוסקר...‬ ‫-אני מתעקש.‬
‫תודה.‬
‫חוץ מזה, אני צריך‬ ‫לקום מוקדם כדי לנסוע לפריז.‬
‫את יכולה לישון עד מאוחר.‬ ‫-אני לא יכולה. אני חייבת לעבוד.‬
‫לעבוד?‬
‫כן. עם הפסנתר.‬
‫אני מתאמנת כל היום.‬
‫האודישן מתקרב. אסור שתאבדי ריכוז.‬
‫אני מאוד מרוכזת.‬
‫את רוצה שאתקשר לגיום?‬
‫לא. אני רוצה לעשות את זה בעצמי.‬
‫יונקת הדבש הקטנה שלי צריכה לפרוש כנפיים.‬
‫זה מעורר בי הרבה גאווה.‬
‫הצילו, בבקשה! הצילו!‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני השכנה מלמעלה.‬
‫רק רציתי לשאול אם שמעת משהו אתמול בלילה.‬
‫משהו מוזר?‬
‫לפני שנים רבות,‬
‫הייתה תאונה איומה.‬
‫אדם טבע באמבטיה.‬
‫אני זוכר את זה כאילו היה אתמול.‬
‫הם נשאו את הגופה שלו במדרגות.‬
‫זמן קצר לאחר מכן‬
‫התחלנו לשמוע‬
‫רעשים מוזרים.‬
‫אז אתה אומר לי‬
‫שהרעשים האלה הם...‬
‫רוח רפאים!‬
‫הדבר הכי מפחיד פה זה הבחור למטה שחושב‬
‫שאף אחד לא שם לב לפאה שלו.‬
‫לא, בבקשה. לא שוב.‬
‫היי! מספיק!‬
‫מספיק!‬
‫שלום?‬
‫אני שומעת אותך. יש לך חתול.‬
‫שלום.‬
‫מי אתה?‬
‫אני השכן שלך.‬
‫למה אתה מנסה להפחיד אותי?‬
‫יש בעיה חמורה של בידוד אקוסטי בין הדירות.‬
‫הקיר הזה...‬
‫חלול.‬
‫אפשר לשמוע הכול.‬
‫ביקשתי אלף פעם לתקן את זה,‬ ‫אבל השכנים לא מסכימים על כלום.‬
‫והם קמצנים מכדי לחלוק את העלות.‬
‫הם תמיד ממציאים תירוצים.‬
‫טוב, למה שלא נצא‬ ‫לחדר המדרגות ונדבר על זה פנים אל פנים?‬
‫אנחנו לא באותו הבניין.‬
‫אנחנו אפילו לא באותו מחוז,‬ ‫מה שמסבך הכול עוד יותר.‬
‫עצם זה שהדירות מחוברות, זו חריגה מבנית.‬
‫איזה אסון.‬
‫העניין הוא שאני עובד מהבית,‬ ‫ואני צריך שקט מוחלט.‬
‫מוחלט. אני לא יכול להתרכז בשום מקום אחר.‬
‫אבל אני לא מרעישה.‬
‫את מנגנת בפסנתר.‬
‫זה לא רעש. זו מוזיקה.‬
‫זה עדיין מפריע לי.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, הבנתי.‬
‫נראה לי.‬
‫אבל בטח יש דרך לפתור את זה.‬
‫נגיד, למשל, לקבוע לו"ז‬ ‫כדי שלא נפריע זה לזה.‬
‫לא.‬
‫כשאני אומר שאפשר לשמוע הכול,‬
‫אני מתכוון הכול.‬
‫אז מה עושים?‬
‫אחד מאיתנו חייב לעזוב.‬
‫אני?‬
‫אני הייתי פה קודם.‬
‫אז אתה תמיד עושה קולות מפחידים‬
‫כדי להיפטר ממי שגר בדירה הזאת?‬
‫אפשר להגיד.‬
‫זה מגוחך.‬
‫זה עבד עד עכשיו.‬
‫אלוהים, הוא מטורף.‬
‫גם יכול להיות.‬
‫טוב, מצטערת,‬
‫אבל עברתי הרבה כדי להגיע לכאן.‬
‫אז לא,‬
‫אני לא עוזבת.‬
‫נחיה ונראה,‬
‫שכנה.‬
‫בוקר טוב, שכנה!‬
‫קצת התעמלות בוקר מוקדם?‬
‫באמת?‬
‫דיסק חיתוך?‬
‫- סבסטיאן ברוגטה -‬
‫זה מסביר למה היא כל כך זולה.‬ ‫הם אפילו לא ביקשו פיקדון.‬
‫חשבתי שזה מוזר.‬
‫מה שמת בזה? זה דוחה.‬
‫אני לא יודעת. מה שמצאתי.‬
‫שייק תרד, מלפפון, וסלרי,‬
‫ואחד עם סלק וצ'יה, בבקשה.‬
‫בטח, אני כבר באה.‬
‫כן, מיד איתך, עלמתי.‬
‫תנסי להתרכז, לעזאזל.‬
‫סליחה, סבס. אני מסיחה את דעתה.‬
‫תתאפסי על עצמך, בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫כרמן, אני לא מסוגלת.‬
‫אני לא יכולה להתאמן,‬ ‫אני לא יכולה לישון, האודישן בעוד שבועיים.‬
‫הוא משתמש בטכניקת עינויים בסיסית ביותר.‬
‫מחסור בשינה.‬
‫לא מקורי במיוחד, אבל די יעיל.‬
‫את רק מנגנת בפסנתר.‬
‫את צריכה להרים הילוך.‬
‫אני לא יודעת, כרמן. אני כל כך עייפה.‬
‫תקשיבי, ולנטינה.‬
‫לא הרמת פסנתר חמש קומות‬ ‫רק כדי לוותר עכשיו, בסדר?‬
‫לא.‬ ‫-את לא חוזרת לאוסקר.‬
‫או להורים שלך במושב.‬ ‫-לא.‬
‫ברור שלא.‬
‫זה הזמן להשיב מלחמה. תשלפי את הנשק.‬
‫בסדר. ניצחת.‬
‫סליחה? מה אמרת?‬
‫את המנצחת. גמרנו. ניצחת.‬
‫רק בבקשה תעצרי את זה.‬
‫ואתה תעזוב אותי בשקט?‬
‫כן.‬
‫ואני יכולה לנגן בפסנתר?‬
‫את יכולה לנגן. רק תעצרי את זה, בבקשה.‬
‫טוב, נעבוד בתורות.‬
‫אני אעבוד בבקרים,‬
‫ואת יכולה לנגן בפסנתר אחר הצהריים. בסדר?‬
‫לא, אני צריכה להתאמן בבקרים.‬
‫אני עובדת ב-USB אחר הצהריים.‬
‫זה בית קפה בשכונה, עם שייקים.‬
‫בסדר, אבל בבקרים אני הרבה יותר מרוכז.‬
‫בסדר.‬
‫הבקרים שלך.‬
‫כמו שאמרתי.‬
‫אנחנו צריכים לחכות, מרפי.‬
‫תורי.‬
‫רק רגע, אני מבטיחה.‬ ‫אני צריכה להתאמן על החלק הזה.‬
‫לא אכפת לי. עכשיו תורי.‬
‫בבקשה, זה ייקח רק כמה דקות. אני ממש קרובה.‬
‫לא, את לא קרובה.‬
‫אני כן. רגע.‬
‫תתאמני כמה שאת רוצה.‬ ‫את לעולם לא תביני את בטהובן.‬
‫סליחה?‬
‫זה לא נשמע כמו בטהובן.‬
‫בטהובן היה אדם שהתענה בעקבות מותה של אימו‬
‫ועל ידי אב מתעלל שרצה שהוא יהיה מוצרט הבא.‬
‫המוזיקה שלו נשמעת כמו רצון לחופש.‬
‫אהבה חד-צדדית.‬
‫בדידות. זעם.‬
‫אז עכשיו אתה מומחה למוזיקה קלאסית?‬
‫האמת שכן.‬
‫אבא שלי היה טכנאי קול באולפן הקלטות.‬
‫ביליתי את כל הילדות שלי‬ ‫בהאזנה למוזיקה קלאסית,‬
‫ומה שלמדתי זה שלא כך מנגנים בטהובן.‬
‫האזנת להקלטות.‬
‫קל לבקר כשאתה לא מנגן בעצמך.‬
‫סליחה, אני לא שומע כי יש לי חור בראש.‬
‫אלוהים, אתה בלתי נסבל!‬
‫למה? כי אני האדם הראשון שאומר לך את האמת?‬
‫הטכניקה מושלמת, אבל את מנגנת בלי נשמה.‬
‫את כמו רובוט.‬
‫אתה הבחור הכי בלתי נסבל שאי פעם פגשתי!‬
‫אתה מר, זועף ויהיר!‬
‫ככה מנגנים בטהובן.‬
‫שכן?‬
‫כן?‬
‫אני חושבת...‬
‫שקצת הגזמתי הבוקר.‬
‫האמת היא שגם אני לא הייתי נחמד במיוחד.‬
‫אני זה שהגזים.‬
‫סליחה.‬
‫היי. תהיתי לעצמי...‬
‫על מה אתה עובד כל היום?‬
‫אני מעצב משחקים.‬
‫אני עובד כרגע על המצאה חדשה. אולטימקס.‬
‫אולטי-מה?‬
‫אולטימקס.‬
‫זה משחק שמשתמש בסימטריה של כדור‬
‫כדי ליצור אפקטים פרלקסיים‬ ‫שמבלבלים את התפיסה של השחקן.‬
‫טוב, אני גם לא רוצה לשעמם אותך.‬
‫אני עובד על זה כבר שלוש שנים.‬
‫כבר שלוש שנים...‬
‫ואת פסנתרנית מקצועית, נכון?‬
‫אני רוצה להיות.‬
‫יש לי אודישן גדול בקרוב.‬
‫מי שיבחר יקבל הכשרה להופיע בקונצרטים.‬
‫גם שמעתי אותך שרה.‬
‫יש לך קול מקסים.‬
‫תודה.‬
‫זה...‬
‫זה טיפשי. משהו שכתבתי לפני שנים.‬
‫נהגתי לשיר ולכתוב שירים משלי.‬
‫אבל כבר לא. אין לי זמן.‬
‫חבל.‬
‫את צריכה לכתוב עוד. את טובה בזה.‬
‫האקס שלי נהג לומר לי‬ ‫להפסיק להיות טיפשה ולהתמקד בפסנתר.‬
‫האקס שלך?‬
‫כן, האקס שלי.‬
‫הוא מנצח תזמורת.‬
‫הוא המוזיקאי הכי מוכשר שפגשתי בחיי.‬
‫היה לי הרבה מזל לקבל את העזרה שלו.‬
‫סליחה, אני לא מבין.‬
‫למה את לא יכולה לשיר ולנגן בפסנתר?‬
‫כמו שאוסקר נהג לומר,‬
‫"תתמקדי במטרה אחת אם את רוצה להגיע לפסגה."‬
‫מה איתך?‬
‫אתה לא יוצא הרבה, נכון?‬
‫לא.‬
‫אני פשוט...‬
‫לא טוב עם אנשים.‬
‫אילו אנשים?‬
‫אני לא יודע. אנשים.‬
‫אנשים באופן כללי.‬
‫אני פשוט לא מרגיש בנוח עם מוסכמות חברתיות‬
‫שמשמעותן שצריך לחייך ולהגיד שלום לכולם‬
‫כשלא בא לך.‬
‫לעומת זאת, לדבר ככה,‬
‫בלי לראות זה את זה...‬
‫זה נחמד, נכון?‬
‫כן.‬
‫זה כמו מכווני פסנתרים עיוורים.‬
‫הם מאבדים חוש אחד,‬ ‫אבל זה מחדד את כל האחרים.‬
‫כן. בדיוק.‬
‫כלומר, דמייני לעצמך ארוחת ערב,‬
‫למשל, שבה לא צריך לדבר,‬
‫פשוט לשבת בשקט.‬
‫ליהנות מהאוכל, כוס יין נחמד.‬
‫אני חושב שבסופו של דבר,‬ ‫השיחה מקהה את שאר החושים‬
‫ולא נותנת לך ליהנות מ...‬
‫מהדברים הפשוטים.‬
‫בדיוק.‬
‫ואיך אתה נראה?‬
‫טוב, אם אתה רוצה לספר לי.‬
‫אני?‬
‫טוב, אני...‬
‫אני גבוה.‬
‫שיער כהה.‬
‫יש לי זקן.‬
‫עיניים?‬
‫שתי עיניים.‬
‫כחולות.‬
‫היי.‬
‫איך קוראים לחתול שלך?‬
‫קוראים לו מרפי.‬
‫מרפי?‬
‫כמו הקאובוי הכי טוב בעולם.‬
‫אני אוהב מערבונים.‬
‫ואת?‬
‫כן.‬
‫הם מעניינים.‬
‫ואת יודעת משהו? אני תמיד נועל מגפי בוקרים.‬
‫תמיד?‬
‫תמיד.‬
‫מה, את לא אוהבת?‬
‫כן, טוב...‬
‫בוקר טוב, שכנה.‬
‫בוקר טוב, שכן.‬
‫סליחה, הערתי אותך?‬
‫אל תדאגי.‬
‫זה בסדר מצידי.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב. איחרת, מותק.‬
‫אהבתי את השם "מכולת סבסטיאן ברוגטה".‬
‫אבל השכונה נהייתה מודרנית‬ ‫והיה צורך בשם אופנתי.‬
‫אז USB. מה קורה לעולם?‬
‫ועכשיו אנחנו ללא-גלוטן,‬ ‫ידידותיים לטבעונים,‬
‫ועוד כל מיני דברים מודרניים.‬
‫בכל פעם שאני נזכר‬
‫באוזני החזיר עם פודינג שחור‬ ‫שאבא שלי היה מכין,‬
‫עולות לי דמעות.‬
‫אנשים היו אוכלים את זה עם לחמנייה,‬
‫ומנגבים כל טיפה וטיפה.‬
‫אחה"צ טובים.‬ ‫-אחה"צ טובים.‬
‫אחה"צ טובים.‬
‫סלחי לי.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה מצונן?‬
‫כן, הצטננתי אתמול בלילה. סליחה.‬ ‫יש לי נזלת ודמעות.‬
‫יפות מאוד.‬
‫העיניים שלך.‬
‫בכל אופן, מה אוכל להביא לך?‬
‫קפה עם חלב, בבקשה.‬
‫רק קפה עם חלב?‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא רוצה חלב סויה,‬ ‫חלב שיבולת שועל, סוכר נא...‬
‫לא, רק קפה רגיל עם חלב.‬
‫אני אוהב דברים פשוטים.‬
‫גם אני.‬
‫נהדר.‬
‫סבס.‬ ‫-מה?‬
‫הוא נועל מגפי בוקרים.‬ ‫-מי?‬
‫הבחור ההוא שם. ראית אותו פעם?‬
‫לא, אבל הרבה אנשים מוזרים באים לכאן.‬
‫הוא מוזר, נכון?‬ ‫-כן, מאוד מוזר.‬
‫הוא בחור מוזר מאוד.‬
‫פעמיים קפוצ'ינו עם חלב שקדים.‬
‫תודה, אבל הזמנו שייק תות ומיץ עגבניות‬
‫בבקשה.‬
‫- בוא לאכול איתי ארוחת ערב בדממה...‬ ‫רח' מנסבוס 3, קומה 5 -‬
‫הלו?‬ ‫-דויד, זה נאצ'ו. אתה שומע אותי?‬
‫כן. מאיפה אתה מתקשר?‬
‫מטלפון שמישהו השאיל לי.‬
‫אתה לא מבין איזה סיוט. גררו לי את האוטו.‬
‫ו?‬ ‫-מה זאת אומרת "ו"?‬
‫כל הדברים שלי היו שם.‬ ‫טלפון, כרטיסים, מפתחות, מפתחות לחנות.‬
‫מה אתה רוצה שאני אעשה?‬
‫תביא לי כסף למונית‬ ‫כדי שאוכל ללכת להביא את האוטו.‬
‫לא. נאצ'ו, אני לא יכול לבוא.‬
‫לא הייתי בחוץ כבר שלוש שנים.‬
‫תקשיב, דויד. אשלח לך את המיקום שלי.‬
‫אני חייב ללכת.‬ ‫-לא. אני לא יוצא.‬
‫תודה. אני אחכה לך כאן.‬ ‫-נאצ'ו, אל תנתק, בסדר?‬
‫הגיע הזמן. איפה היית?‬
‫איפה אתה חושב שהייתי?‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫למה אתה לבוש ככה?‬ ‫-אני תמיד מתלבש ככה.‬
‫אתה פשוט לא שם לב.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫טוב...‬ ‫-כמה אתה צריך?‬
‫- צעצוע וצעצוע -‬
‫בשביל מה?‬ ‫-מה נראה לך? בשביל האוטו.‬
‫אני אגיד לך אחר כך.‬
‫אז מה הלחץ?‬
‫מכאן. בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫היי, דויד. רק תשמע מה יש להם להגיד.‬
‫בסדר? בוא. מה קורה?‬
‫הנה הגאון.‬
‫טוב, גם דויד כאן.‬
‫דויד, נעים מאוד.‬
‫ברוך הבא ל"צעצוע וצעצוע".‬ ‫זה גונזלו, מנהל המכירות.‬
‫ואני מאיטה, ראש תחום פיתוח וניהול עסקי.‬
‫נעים מאוד. מה אנחנו עושים כאן?‬
‫חשבתי שהשותף שלך הסביר?‬ ‫-באופן כללי, כן.‬
‫אנחנו חושבים ש"שובר מוח" הוא מדהים.‬
‫מזל טוב. באמת.‬
‫אנחנו רוצים לקנות‬ ‫את הזכויות לכל הצעצועים שלך.‬
‫בשביל מה?‬
‫בשביל מה, באמת?‬
‫כדי שהם יימכרו יותר.‬
‫הם כבר נמכרים. בחנות שלנו.‬
‫דויד, למה שלא תשתוק ותקשיב?‬
‫אנחנו גם נטפל בהפצת המשחק החדש שלך.‬
‫נאצ'ו סיפר לנו עליו. אולטימקס, נכון?‬
‫טוב, נצטרך לחשוב מחדש על השם.‬
‫כן.‬
‫הבעיה היא שזה לא רק שלי.‬ ‫ובכל מקרה, הוא עוד לא מוכן.‬
‫אבל הוא יכול להיות מוכן עד...‬
‫סליחה. אני לא מעוניין. תודה.‬ ‫-דויד.‬
‫אנחנו מדברים על הפצה בין-לאומית.‬
‫יש לנו חנויות בכל רחבי העולם.‬
‫אני יודע.‬
‫זה חונק חנויות קטנות כמו שלנו.‬
‫תקשיב, דויד,‬
‫אתה צודק.‬
‫אבל תחשוב על זה כהזדמנות‬
‫שהמשחק שלך יגיע לילדים בכל רחבי העולם.‬
‫זה דבר טוב, נכון?‬
‫אולי אם תסתכל על המספרים...‬
‫זו בדיוק הבעיה.‬
‫אכפת לכם רק ממספרים.‬
‫מספרים, מכירות, נתונים. מה עם ילדים?‬
‫דויד...‬ ‫-למישהו אכפת מילדים?‬
‫רשתות הצעצועים הגדולות שלכם‬ ‫הן אויבות האינטליגנציה.‬
‫מה בדיוק אתם עושים?‬
‫אתם רק יוצרים מפלצות.‬
‫טוב...‬ ‫-מפלצות חסרות מוח.‬
‫הניכור המנטלי בחברה שלנו הוא באשמתכם.‬
‫יום אחד תבינו את זה.‬
‫ואתם רוצים שאני אהיה חלק מכל זה?‬
‫שאעזור לכם לטמטם ילדים‬ ‫ולהפוך אותם לזומבים?‬
‫תתביישו.‬
‫אל תיגע בי!‬
‫טוב...‬
‫היי.‬
‫לחיים?‬
‫עכשיו אפשר לדבר, נכון?‬
‫איך קוראים לך?‬
‫יש בעיה?‬
‫לא.‬
‫פשוט חשבתי שאתה מעדיף שתיקה.‬
‫אתה יודע?‬
‫אני באמת אוהב שתיקה.‬
‫מאוד.‬
‫אבל הייתי רוצה לדעת יותר עלייך.‬
‫יותר?‬
‫בטח. למשל, את מנגנת בפסנתר.‬
‫זה מגניב. אני מנגן בגיטרה.‬
‫אני בלהקה עם כמה חברים.‬
‫אנחנו מנגנים רוק ופאנק, אבל בעיקר קאנטרי.‬
‫תוכלי לבוא להופעה אם בא לך.‬
‫אנחנו מנגנים בבר שבוע הבא.‬
‫היי, סליחה,‬
‫אבל יש לך בירה?‬
‫אני לא ממש אוהב יין. זה גורם לי...‬
‫אתה בבית?‬
‫לא.‬
‫אני בבית שלך.‬
‫כן. סליחה.‬
‫עשיתי טעות איומה.‬
‫מה?‬ ‫-אתה חייב ללכת. סליחה.‬
‫את צוחקת, נכון?‬ ‫-דבר יותר בשקט.‬
‫למה?‬
‫כי יש לי כאב ראש.‬
‫נתראה בפעם אחרת, בסדר?‬
‫אשמור על שתיקה אם את רוצה, אבל זה די מוזר.‬
‫זה בגלל הקאנטרי?‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫שכן?‬
‫היי, שכנה.‬
‫היי.‬
‫יצאת?‬ ‫-כן.‬
‫בפעם הראשונה והאחרונה, אני מבטיח לך.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫כאן הכול רגוע.‬
‫טוב לשמוע את הקול שלך.‬
‫כן?‬
‫כן.‬
‫אתמול היה נחמד, נכון?‬
‫מזמן לא נהניתי כל כך לדבר עם מישהו.‬
‫כן, זה היה נחמד.‬
‫את רוצה לבוא לארוחת ערב?‬
‫או משקה?‬
‫לא היה לי הרבה מזל‬ ‫עם דייטים לארוחת ערב לאחרונה.‬
‫סליחה. זה היה רעיון מטופש.‬ ‫-לא, אני זו שצריכה להתנצל.‬
‫לא, סליחה. אני פשוט...‬
‫לא טוב בדברים האלה.‬
‫זה לא העניין.‬
‫אני פשוט חושבת ש...‬
‫זה טוב ככה.‬
‫ככה?‬
‫כן.‬
‫אתה בבית שלך,‬
‫ואני פה בשלי.‬
‫בלי לחץ ובלי תלות הדדית.‬
‫בלי להיפגש?‬
‫בלי להיפגש.‬
‫אתה אוהב להיות לבד,‬
‫ואני חושבת שזה מה שאני צריכה.‬
‫אבל...‬
‫זה לא יהיה ביחד?‬
‫ביחד...‬
‫אבל בנפרד.‬
‫מה אתה אומר, שכן?‬
‫אתה חושב שזה אפשרי?‬
‫זה קצת מוזר.‬
‫כן.‬
‫אבל אני חושב שזה אפשרי...‬
‫שכנה.‬
‫אני בעצם מעיירה קטנה, די מרוחקת.‬
‫איזו?‬
‫צריך להביא את כל האסימונים לראש הפירמידה,‬ ‫אבל הם חייבים לנחות על הצבע שלך.‬
‫שרתי הרבה כשהייתי ילדה.‬
‫בלי הפסקה. כל היום.‬
‫נאצ'ו הוא כמו אח בשבילי.‬
‫אתה מעדיף מתוק או מלוח?‬
‫אני תמיד שותה קפה שחור. בלי חלב או סוכר.‬
‫ו'3.‬
‫הטבעתי אותה?‬
‫נפגעה וטבעה!‬
‫תראי. זה מרפי. את רואה אותו?‬
‫הוא הקאובוי הכי טוב בעולם.‬
‫בוקר טוב, שכנה.‬
‫הבחור בשולחן שש הוא כזה אידיוט.‬
‫הוא שאל אותי אם התרד אורגני.‬
‫אני נראה כמו מומחה לחקלאות?‬
‫מה קורה?‬
‫השמש חזקה מאוד היום, נכון?‬
‫אם אתקרב לחלונות יצאו לי מלא נמשים.‬
‫טוב אם לא תתאפסי על עצמך לא תהיי פה.‬
‫כבר יש לי‬ ‫מספיק על הראש עם האנשים האלה. קדימה.‬
‫שני מאפינס שוקולד ושומשום טבעוניים.‬
‫סליחה, את בסדר?‬
‫כן. זה יום המזל שלכם, כי אנחנו עורכים סקר.‬
‫מאחת עד חמש, איך היה השירות שלי?‬
‫יונקת דבש?‬
‫אוסקר!‬
‫היי.‬
‫היי. איזה צירוף מקרים.‬
‫אני בדרך כלל לא באה הנה, אז... אתה יודע?‬
‫למה שלא תצטרפי אליי?‬
‫לא, אני לא יכולה.‬
‫למה לא?‬
‫יש לי פגישה.‬
‫עם מי?‬
‫איתי.‬
‫יש לה פגישה איתי.‬
‫איתה.‬ ‫-כרמן.‬
‫אוסקר.‬
‫למה שלא תצטרפו אליי שתיכן?‬
‫השייק תרד, בננה וג'ינג'ר סביר.‬
‫אגב, בדיוק הסתכלתי על ההרשמות לאודישן.‬
‫יש יותר מ-200 מועמדים.‬
‫יותר מפי שניים מהשנה שעברה.‬ ‫-באמת?‬
‫אל תדאגי. זה קטן עלייך.‬
‫בואו נראה אם נמצא מלצר.‬
‫השירות פה נוראי.‬
‫סליחה, אפשר להזמין בבקשה?‬
‫כן, כמובן.‬
‫אז מה תרצו, גבירותיי?‬
‫מים. בטמפרטורת החדר, בבקשה.‬
‫ואת, ולנטינה, מה את רוצה?‬
‫כלום.‬
‫את בטוחה, יקירתי? את לא רוצה מיץ אננס?‬
‫קפה? ג'ין וטוניק? קצת...‬ ‫-לא, כלום.‬
‫תביא לה רויבוס.‬ ‫-היא יכולה להזמין לבד.‬
‫אם תוכלו להחליט, בבקשה.‬
‫המלצרית שלי בהפסקה והעבודה מצטברת.‬
‫רויבוס.‬
‫רויבוס?‬ ‫-כן.‬
‫אוי, לא!‬
‫מה קרה?‬ ‫-גנבו לי את הארנק.‬
‫כרמן, הוא שם. אני רואה אותו.‬
‫לא, ולנטינה, הארנק השני.‬
‫הארנק השני?‬
‫איפה השתמשת בו לאחרונה?‬
‫במטרו.‬
‫כשהיינו במטרו יחד, זוכרת?‬
‫כן. קודם.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫איאלץ להגיש דוח במשטרה. אוף, איזה כאב ראש.‬
‫אוסקר. אתה יכול להסיע אותי?‬
‫בטח, אבל יש תחנת משטרה ברחוב הבא.‬
‫כן, אבל אני לא יכולה ללכת במצב הזה.‬
‫מתחילה לי סחרחורת. נשימת-יתר.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫אל דאגה. אני אסיע אותך.‬
‫את לא באה?‬
‫לא, לכי הביתה להתאמן.‬
‫אני לא רוצה שתבזבזי זמן.‬ ‫יש 200 מועמדים, ולנטינה.‬
‫בוא. קדימה.‬
‫טוב, נתראה בפעם אחרת.‬ ‫-בטח, בפעם אחרת.‬
‫קדימה.‬
‫לשם.‬
‫הוא הביא אותי לעיר הגדולה.‬
‫מצא לי את המורים הכי טובים.‬
‫הוא גילה אותי.‬
‫אני חייבת לו הכול.‬ ‫-טוב, לא הכול.‬
‫ניגנת לפני שפגשת אותו.‬
‫אבל רציתי להיות זמרת.‬
‫היית מאמין?‬
‫בזכותו יש לי את האודישן הזה, סבס.‬
‫ובזכותו יש לי קריירה כפסנתרנית.‬
‫מה אם לא אתקבל?‬ ‫אני לא יודעת לעשות שום דבר אחר.‬
‫כל מה שאני יכול לעשות‬ ‫זה לנגן בפסנתר ולהיות מלצרית.‬
‫טוב, המלצרות...‬
‫מה?‬
‫זה פשוט שאת המלצרית הכי גרועה שהייתה לי.‬
‫והייתה לי פעם אחת שהייתה מלכת העצלנים.‬
‫אני לא מבין הרבה במוזיקה,‬
‫אבל באנשים כן.‬
‫זה בא עם הגיל.‬
‫ואני יודע שמתחת למראה השברירי הזה,‬
‫את לוחמת.‬
‫אבל את צריכה להאמין בזה בעצמך‬
‫ולא שמישהו אחר יגיד לך את זה.‬
‫לא האקס שלך, לא בת הדודה שלך,‬
‫אפילו לא אני.‬
‫את לא צריכה שיגידו לך.‬
‫משתפר ומשתפר.‬
‫אתה חושב?‬ ‫-בהחלט.‬
‫סיימת?‬
‫כן.‬
‫את מקבלת בקשות?‬
‫בטח. שופן?‬
‫לא.‬
‫אני רוצה לשמוע את השיר שלך.‬ ‫-השיר שלי?‬
‫כן, השיר שלך.‬
‫הרבה זמן לא ניגנתי אותו.‬
‫אולי הגיע הזמן שתנגני אותו שוב.‬
‫זה נשמע טוב.‬
‫את לא רוצה להמשיך?‬
‫מרפי מחכה.‬
‫"מתי תזרח לה כבר השמש בחלוני‬
‫"ואת הצללים תרחיק מן הכרית‬
‫"מתי אתעורר לי בלי הפחד‬
‫"לא לעמוד בציפיות של אחרים‬
‫"רק אז ארגיש שזה מספיק‬
‫"להיות עצמי ולא יותר‬
‫"אני יודעת שביום מן הימים‬
‫"אעז לרקוד‬
‫"כשכולם מסתכלים‬
‫"לא משנה מה הם אומרים"‬
‫קדימה.‬
‫הטריק הוא לחתוך את הירקות דק מאוד,‬
‫אבל זה לא חייב להיות מושלם.‬
‫הבנת?‬ ‫-כן, הבנתי.‬
‫בסדר. מוכנה לרוטב הבשמל?‬
‫כל כך מוכנה.‬
‫הכמויות הן המפתח.‬
‫גרם אחד פחות והוא יכול להיהרס, אז זהירות.‬
‫חמישים גרם חמאה.‬
‫מושלם.‬
‫ו-50 גרם קמח.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫לא אמרת לי שאתה אוהב לבשל.‬
‫אני קצת חלוד, אבל זה כמו לרכוב על אופניים.‬
‫טוב, תערבבי הכול יחד עם קצת חלב.‬
‫עם חלב?‬
‫כן, עם חלב.‬
‫אין לך חלב?‬
‫כן.‬
‫הפעלת מצב גריל כדי להשחים למעלה, נכון?‬
‫כן.‬
‫מושלם.‬
‫איך שלך?‬
‫זה נראה טוב.‬
‫היכנס.‬
‫ארוחת התנצלות?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני שמחה שבאת.‬ ‫-למה את מדברת כל כך בשקט?‬
‫למה אתה מגונדר?‬ ‫-מה? רק סידרתי את השיער.‬
‫למה אתה מחייך? אתה אף פעם לא מחייך.‬
‫למה יש ריח של משהו שרוף? בישלת?‬
‫כן, כמובן.‬
‫דויד, אתה מריח טוב.‬
‫מה קורה?‬
‫מה זה?‬
‫הכרתי מישהו.‬
‫זה נהדר, ולנטינה.‬
‫אני כל כך שמחה בשבילך.‬
‫ב"מישהו" הכוונה היא לבחור, כן?‬ ‫-כן.‬
‫הגיע הזמן, גבר. בוא הנה.‬
‫טוב, מספיק. יותר מדי חיבוקים.‬
‫אני רוצה שתפגוש אותה.‬
‫אז איפה היא?‬
‫הנה.‬
‫היי.‬
‫אלוהים, דויד. עכשיו אתה מדבר אל הקיר?‬
‫שלום?‬ ‫-זו השכנה?‬
‫כן. היי!‬
‫היי.‬
‫היי. אני כרמן, בת דודה של...‬
‫בלי שמות.‬
‫נעים מאוד, כרמן. זה חבר שלי, נאצ'ו.‬
‫היי, מה שלומך?‬ ‫-למה אתה מדבר ככה?‬
‫אני תמיד מדבר ככה.‬ ‫-לא.‬
‫לזניה. טעים.‬
‫זאת לזניה?‬
‫שתקי.‬
‫נשב לאכול?‬ ‫-רעיון טוב.‬
‫עם הפנים אל הקיר?‬
‫ברור. בוא.‬
‫זה נראה נהדר. אני לא אוכלת את זה.‬
‫אל תעשה כזה קול.‬ ‫-ככה אני מדבר.‬
‫יין?‬ ‫-בטח. קדימה.‬
‫ככה זה. למה זה כל כך מוזר?‬
‫בחייך. בואו נהיה רציניים.‬
‫האמת, זה מוזר.‬
‫גם אם זה מוזר, זה עובד בשבילנו.‬
‫אנחנו לא צריכים לראות זה את זה. באמת.‬
‫טוב, אני פשוט חושבת‬
‫שמה שנחמד במערכות יחסים‬
‫זו האינטימיות.‬
‫להיות עם האחר. לגעת בעור שלהם. הריח שלהם.‬
‫מה דעתך, נאצ'ו?‬
‫כן, התכוונתי לומר את אותו הדבר.‬
‫אבל יש משהו יותר חשוב.‬
‫מה?‬ ‫-קשר עין.‬
‫כשזוג באמת מכיר זה את זה,‬
‫הם מסתכלים זה לזה בעיניים‬ ‫ואין צורך במילים.‬
‫רומנטיקן. אבל הוא צודק.‬ ‫-נכון?‬
‫אתם שניכם צריכים להגיד הכול.‬
‫אין סאבטקסט.‬
‫אנחנו פשוט אומרים. מה הבעיה?‬
‫ומה שאנחנו עושים‬ ‫לא שונה כל כך מלדבר עם זרים באפליקציה.‬
‫למרות שזה נשמע מגוחך,‬ ‫הרבה מערכות יחסים מתחילות ככה,‬
‫בלי לראות או לפגוש את האחר.‬
‫כן, אבל יש תמונות‬ ‫כדי שתוכלו לדעת איך השני נראה.‬
‫בטח, יש לך תמונות.‬ ‫אבל איך אפשר לדעת שהן אמיתיות?‬
‫טוב, יש בזה משהו.‬
‫אין סקרנות לגבי איך שאתם נראים?‬
‫אנחנו יודעים איך אנחנו.‬
‫בטח. חכה עד שהיא תראה אותך.‬
‫אל תתחילו עם כל הקטע הזה‬ ‫של "היופי האמיתי בפנים".‬
‫את יודעת, אני חושב‬ ‫שאני יכול לדעת איך את נראית, כרמן,‬
‫רק לפי הקול שלך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫איך אני נראית?‬
‫את גבוהה, כמובן.‬
‫יש לך שיער קצר ועיניים חומות חמות...‬
‫מה?‬ ‫-שום דבר. אתה מתקדם יפה.‬
‫תמשיך, בבקשה.‬
‫ואה מרכיבה משקפיים.‬
‫טוב, זה מרשים.‬
‫קלעת בול.‬ ‫-נכון?‬
‫עכשיו תורי.‬
‫קדימה.‬
‫אתה בגובה בינוני, לכיוון נמוך.‬
‫ו...‬
‫יש לך שיער חום, עיניים בהירות,‬
‫ואתה בחור שלובש קפוצ'ונים.‬
‫מה? קלעתי להכול?‬
‫כן, פחות או יותר.‬
‫טוב, חבר'ה. אני צריכה ללכת.‬
‫היי, ממש נהניתי.‬
‫זו ארוחת הערב הכי טובה שאכלתי דרך קיר.‬
‫נעים להכיר אתכם, או, מה שזה לא יהיה.‬
‫גם לי, כרמן.‬ ‫-גם לי.‬
‫ידידך נשמע נהדר.‬ ‫-נכון?‬
‫אני בטוחה שהוא מכוער בטירוף.‬ ‫-כרמן...‬
‫אז? מה דעתך?‬
‫מה? בסדר.‬ ‫-בסדר? מה עוד?‬
‫דויד, שניכם השתגעתם.‬
‫זה הכול.‬
‫נאצ'ו...‬
‫סליחה, אני קצת לחוצה.‬
‫אני מקווה שאת לא מנגנת ככה.‬
‫תודה.‬
‫לא!‬
‫זה לא בטהובן.‬
‫השלמות של המוזיקה של בטהובן‬
‫היא בקצב שלה,‬
‫במשקל שלה,‬
‫בהרמוניות המאוזנות שלה.‬
‫ככה לא מנגנים בטהובן.‬
‫המוזיקאים שלי‬
‫חייבים לראות את עצמם‬ ‫קודם כל כאמנים ורק אז כחלק מתזמורת.‬
‫לא להפך.‬
‫אני לא מנצח.‬
‫אני אמן שמוביל אמנים אחרים.‬
‫זה הכול להיום. תודה.‬
‫יונקת הדבש הקטנה שלי.‬
‫איזו הפתעה נעימה.‬
‫היי.‬
‫באתי למלא טפסים בשביל האודישן.‬
‫לא עוד הרבה זמן.‬
‫יומיים.‬
‫את לחוצה?‬
‫קצת.‬
‫את תהממי אותם. את תראי.‬
‫כשראיתי אותך עובדת בבית הקפה...‬ ‫-ראית אותי עובדת?‬
‫כמובן, יונקת דבש.‬
‫המשחק של בת דודתך היה נהדר.‬ ‫-נכון.‬
‫אין צורך להתבייש.‬
‫שיקרת לי רק כי לא זכיתי באמונך.‬
‫אני רוצה שתדעי שאת תמיד יכולה לסמוך עליי.‬
‫עם כל מה שתרצי.‬
‫היי, שכנה.‬
‫שכן!‬
‫יש לי אורח. אוסקר בדרך.‬
‫אוסקר?‬
‫האקס שלי.‬
‫אני רוצה לקבל את דעתו.‬ ‫כמו שאמרתי, הוא מנצח נהדר.‬
‫זה חשוב לי מאוד.‬
‫בבקשה, אל תגיד כלום. נדבר אחר כך.‬
‫בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫תודה שבאת.‬
‫נקווה שלא ישרטו לי כאן את הרכב.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫כן.‬
‫באמת, אני אוהב את זה.‬
‫יש בה משהו...‬
‫מקסים.‬
‫מקסים?‬
‫אבל משהו חסר.‬
‫מצאת אותו!‬
‫האמת שלא.‬
‫הוא כנראה אבד במעבר.‬
‫אבל היה לי קונצרט בפריז‬ ‫ועברתי בכל חנויות העתיקות‬
‫עד שמצאתי אחד כמו שלך.‬
‫בטח, בכולן.‬
‫טוב, נתחיל?‬
‫בסדר.‬
‫תפתחי את הגב.‬
‫תירגעי.‬
‫יותר טוב.‬
‫הידיים שלך.‬
‫רגע.‬
‫ולנטינה, תפסיקי.‬
‫נראה שדעתך מוסחת, יונקת דבש קטנה שלי.‬
‫שאכין לך רויבוס?‬ ‫-לא.‬
‫אני יכולה לעשות את זה. באמת.‬ ‫אני לא יודע למה...‬
‫אני יודע שאת יכולה לנגן טוב מזה.‬
‫תמיד האמנתי בך.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫אבל אני לא יודע,‬
‫אולי זה יותר מדי בשבילך.‬
‫הדירה, העבודה...‬
‫אולי, רק עד לאודישן, תוכלי לחזור הביתה.‬
‫לא.‬
‫לא. דיברנו על זה, אוסקר.‬
‫ותראי אותך.‬
‫אני יודע כמה טוב את מנגנת.‬
‫אוכל לעזור לך למצות את הפוטנציאל שלך.‬
‫ולנטינה,‬
‫אני מתגעגע אלייך כל כך.‬
‫אני חושבת שעדיף שתלך.‬
‫סליחה. אם את רוצה, אפשר לנסות יצירה אחרת.‬
‫מה זה?‬
‫זה רק רעש מהרחוב.‬
‫לפעמים הרוח מעוותת אותו.‬
‫שומעים רעשים כשלא מצפים לזה.‬
‫טוב, כדאי שתלך.‬ ‫-סליחה, נסחפתי.‬
‫תודה על עזרתך.‬
‫אני באמת מצטער.‬ ‫-לא, אני מצטערת.‬
‫טוב, אבל אם תצטרכי משהו...‬
‫כן, תודה.‬
‫למה לעזאזל עשית את זה?‬
‫"יונקת דבש קטנה שלי"?‬
‫באמת?‬
‫זה כינוי חיבה.‬ ‫-איך יכולת להיות עם הבחור הזה?‬
‫הקשר שהיה לי עם אוסקר הוא לא עניינך.‬
‫מה לגבי איך שהוא מדבר איתך?‬
‫לא היית חייב להקשיב.‬ ‫-מה יכולתי לעשות?‬
‫לא יודעת. לצאת. אני הייתי נותנת לך פרטיות.‬ ‫-אז רצית להיות איתו לבד?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫יכולת להציג אותנו.‬
‫בדיוק מה שחסר לי. עכשיו אתה מקנא באוסקר.‬
‫אתה חושב שנוכל להיות‬ ‫במערכת יחסים דרך הקיר הזה‬
‫אם לא נבטח זה בזה?‬
‫כן.‬
‫כלומר, לא.‬
‫רגע. מה...‬ ‫-תקשיב.‬
‫אני לא צריכה‬ ‫שמישהו יגיד לי איך לחיות את חיי.‬
‫נמאס לי.‬
‫נמאס לי!‬
‫אני לא יכולה יותר.‬
‫אין לך מושג כמה התאמצתי להגיע לכאן.‬
‫לא אתן לאף אחד להרוס את זה.‬
‫אתה לא תשלוט בי.‬
‫ברור?‬
‫כשמש.‬
‫היית מאמינה שהריב הראשון שלנו‬ ‫היה בגלל התקף מגוחך של קנאה?‬
‫אני לא מבינה את זה.‬ ‫אין לו שום סיבה לא לבטוח בי.‬
‫כרמן, את מקשיבה?‬
‫כן, סליחה.‬
‫בדיוק דיברתי עם...‬
‫זוכרת את הבחור מהסוכנות,‬ ‫זה שסיפרתי לך עליו? החמוד.‬
‫טוב, הוא כתב לי, ואנחנו מנסים להיפגש.‬
‫אבל זה מסובך כי אנחנו‬ ‫לא יכולים ללכת לדירה שלי, כמובן, והוא...‬
‫חולק דירה‬
‫עם אימא שלו.‬
‫אימא שלו?‬ ‫-רוצה להשוות מערכות יחסים מוזרות?‬
‫בסדר.‬
‫אני חייבת לרוץ.‬
‫טוב, תעדכני אותי בכל הדרמה שלך.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫סבס.‬
‫אני צריכה טובה. זה רגע טוב?‬
‫רגע טוב?‬
‫לא היה לי רגע טוב מאז היום שנולדתי,‬
‫בסביבות 1960 ומשהו.‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני צריכה מחר יום חופש.‬
‫בסדר, בטח.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן. זה בשביל האודישן, נכון?‬
‫כן. אתה יודע, קשה מאוד להיבחר, אבל...‬
‫הם יבחרו בך.‬
‫וכשהם יעשו זאת,‬ ‫תוכלי להחזיר לכאן את הסינר הזה‬
‫ולהיפרד ממני.‬
‫ברור שהם יבחרו בך.‬
‫שתוק.‬
‫מה?‬
‫שכן?‬
‫אכפת לך אם אתאמן הערב?‬
‫שכן?‬
‫תעשי מה שאת רוצה.‬
‫הייתי בעבודה כל היום ו...‬ ‫-את לא חייבת לי הסברים.‬
‫תקשיב, אם זה לגבי מה שקרה קודם, אני...‬ ‫-שכחי מזה.‬
‫זה לא משנה.‬
‫תעשי מה שאת רוצה.‬
‫אתה לא רוצה לדבר?‬
‫אין על מה לדבר.‬
‫את יודעת שאני יכול לשמוע הכול.‬
‫באמת חשבתי שיש בינינו משהו מיוחד.‬
‫שכן!‬ ‫-את יכולה לעזוב אותי בשקט, בבקשה?‬
‫תקשיב.‬
‫לפעמים הדברים אינם כפי שהם נראים.‬
‫לא הייתי פה אחר הצהריים.‬
‫אבל אתה לא מסוגל לבטוח באף אחד.‬
‫חשבתי על זה. זה לא מתקדם לשום מקום.‬
‫למעשה, זה היה רעיון מטופש.‬
‫בסופו של דבר, טוב שלא נפגשנו.‬
‫אני אמצא דירה אחרת,‬
‫וזה מה שהייתי צריכה לעשות מלכתחילה.‬
‫אני לא מאמינה עלייך. יכולת להזהיר אותי.‬
‫סליחה.‬
‫אני אדבר איתו ואסביר.‬
‫אין צורך.‬
‫האמת היא שאני חושבת לעבור.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫את תמיד עושה את זה, ולנטינה.‬
‫את באמת רוצה לברוח ממערכת יחסים חדשה‬
‫כי את מפחדת מהעתיד?‬
‫איזה עתיד?‬
‫עם מישהו שלא פגשתי.‬
‫מה יש בינינו?‬
‫אנחנו מדברים זה עם זה דרך קיר. זה מגוחך.‬
‫אימא...‬
‫היי.‬ ‫-היי, חבר.‬
‫היי, דודה.‬ ‫-מה קרה, הערנו אותך?‬
‫לא, היה לי סיוט.‬
‫אל תדאג. פשוט נהפוך את הכרית.‬
‫מה שיש לך עם השכן שלך‬ ‫זה יותר ממה שיש להרבה זוגות.‬
‫בוא.‬
‫אימא, דודה יכולה לשיר לי שיר?‬
‫לא, היא עייפה מאוד. אני יכולה לשיר לך.‬
‫לא, אימא, את זמרת גרועה.‬
‫תודה, בן. אני אוהבת את הכנות שלך.‬
‫היי.‬ ‫-היי, דויד.‬
‫היי.‬
‫אתה אף פעם לא אוהב את הרעיונות שלי.‬
‫היי.‬ ‫-זה לא יעבוד.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫אבל כדי לנצח‬ ‫צריך להעלות את כל האסימונים לפסגה.‬
‫נכון, דויד?‬ ‫-מה קורה?‬
‫נאצ'ו רוצה לשנות את החוקים,‬ ‫אבל הוא לא יכול.‬
‫אמרנו שלא יהיו קבוצות צבעים.‬ ‫-זה נכון.‬
‫אתה תמיד בצד של אח שלי. תראה!‬ ‫-אני? לא.‬
‫אם תגיע עם אדום ועם מספר אי-זוגי, תנצח.‬
‫לא, אי אפשר לנצח ככה.‬ ‫-רואה? ניצחתי!‬
‫מריה, זה מסובך מדי.‬
‫מסכן, קשה לך מדי?‬
‫רימית!‬
‫לא, ככה זה ב"שובר מוח".‬
‫לא ניצחת. עם מספר אי-זוגי, את קופצת חזרה.‬
‫לא, אם קפצתי חזרה אז כל האדומים נכנסו.‬
‫לא, הם לא.‬
‫דויד, אל תכעס. אתה לא יודע להפסיד.‬
‫את לא יודעת להפסיד.‬ ‫-רימית.‬
‫אתם תמיד יחד נגדי.‬
‫טוב, מההתחלה.‬
‫כמה אדומים יש לכל אחד?‬
‫- מכירת חיסול‬ ‫סגירת החנות -‬
‫- מ' של משחקים -‬
‫בוקר טוב.‬
‫למה לא אמרת לי?‬ ‫-רציתי.‬
‫חשבתי על זה הרבה.‬
‫התכוונתי לספר לך כשתרגיש טוב יותר.‬
‫אבל עברו שלוש שנים.‬
‫הצלחתי להישאר פתוח‬ ‫בזכות התמלוגים של "שובר מוח",‬
‫אבל זה נמכר פחות ופחות.‬
‫ופחות ופחות אנשים נכנסים לכאן.‬
‫היי, מה אתה עושה פה?‬
‫מה אני עושה? באתי לראות אותך.‬
‫כן, בטח.‬
‫פישלת.‬
‫פישלת עם הבחורה ההיא.‬ ‫-זה לא הלך לשום מקום.‬
‫זה היה רעיון מטופש.‬
‫תן לי להבין.‬
‫אתה פוגש בחורה,‬
‫שבדרך נס נראית נחמדה‬ ‫ומסוגלת לסבול את הגישה המחורבנת שלך,‬
‫ואתה נותן לה לברוח?‬
‫לא נתתי לה לברוח. היא זאת שעזבה.‬
‫אז לך בעקבותיה. אל תשב ככה סתם.‬
‫אין לי זמן. אני צריך לסיים את אולטימקס.‬
‫לעזאזל עם אולטימקס.‬
‫דויד, תמצא תירוץ טוב יותר,‬ ‫אבל אל תאשים אותה.‬
‫אני יודע שהיא הייתה החברה שלך,‬ ‫אבל גם אני מתגעגע אליה.‬
‫היא הייתה אחותי.‬
‫הייתי אמור לעמוד לצידה בחתונה,‬ ‫ולעשות נאום גיס מגניב.‬
‫אבל היא איננה.‬
‫כל זה איננו.‬
‫מריה איננה.‬
‫אתה חייב לחזור לחיים.‬
‫או לבנות חיים חדשים.‬
‫אתה טוב בלבנות דברים.‬
‫בסדר. זה מספיק.‬
‫מספר 142.‬
‫בטהובן, בבקשה.‬
‫שכנה!‬
‫שכנה.‬
‫שכנה!‬ ‫-מה אתה עושה פה?‬
‫למה את מנגנת ככה? את יכולה יותר טוב.‬
‫זהו זה.‬
‫בדיוק. תתעצבני.‬
‫נגני כמו שאנחנו יודעים שאת יכולה.‬ ‫-עזוב אותי בשקט. לך מפה.‬
‫מה אתה עושה? אתה לא יכול להיות פה.‬
‫רק רגע. זה חשוב.‬
‫תקשיבי. את צודקת, בסדר?‬
‫אני האדם הכי בלתי נסבל בעולם ואידיוט גמור.‬
‫אידיוט שאכזב אותך, אבל לא הפסיק להאמין בך.‬
‫אז תראי להם איך מנגנים בטהובן.‬
‫אני הולך. אל דאגה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫תודה רבה. הבא בתור.‬
‫מספר 143.‬
‫בבקשה, פני דרך למועמד הבא.‬
‫"מתי תזרח לה כבר השמש בחלוני‬
‫"ואת הצללים תרחיק מן הכרית‬
‫"מתי אתעורר לי בלי הפחד‬
‫"לא לעמוד בציפיות של אחרים‬
‫"רק אז ארגיש שזה מספיק‬
‫"להיות עצמי ולא יותר‬
‫"אני יודעת שביום מן הימים אעז לרקוד‬
‫"כשכולם מסתכלים‬
‫"לא משנה מה הם אומרים‬
‫"השמש תזרח‬
‫"אמצא את עצמי מחדש‬
‫"את הילדה שהייתי פעם‬
‫"שלא מפחדת לשחק"‬
‫לך, בבקשה.‬
‫קדימה.‬
‫"מתי אוכל להביט במראה‬
‫"ולראות חוזקות במקום רק חוסר ביטחון‬
‫"מתי אלך שוב בעקבות הלב‬
‫"מתי טעויות יפסיקו להטריד אותי‬
‫"רק אז ארגיש שזה מספיק‬
‫"לעשות מה שאני רוצה ולא יותר‬
‫"אני יודעת שביום מן הימים אעז לרקוד‬
‫"כשכולם מסתכלים‬
‫"לא משנה מה הם אומרים‬
‫"השמש תזרח‬
‫"אמצא את עצמי מחדש‬
‫"את הילדה שהייתי פעם‬
‫"שלא מפחדת לשחק"‬
‫בראבו!‬ ‫-בראבו!‬
‫זאת בת דודתי!‬
‫מזל טוב. זה היה מדהים.‬ ‫-זה היה מקסים, מותק.‬
‫אני לא חושבת שהשופטים יסכימו, אבל...‬ ‫-מה הם יודעים?‬
‫חבורה של סנובים.‬
‫עלמתי.‬
‫אני בטוחה שאת מבינה שבזבזת את זמננו.‬
‫כן.‬
‫כן, ואני ממש מצטערת.‬ ‫-אל תתנצלי.‬
‫לא לעבור את האודישן הזה‬ ‫לא אומר שאת לא מוכשרת.‬
‫את מאוד מוכשרת.‬
‫יש לי חבר שהוא מפיק מוזיקלי.‬ ‫הוא תמיד מחפש קולות חדשים.‬
‫והקול שלך, יקירתי,‬
‫הוא אחד מרשים.‬
‫אני לא מאמינה. תני לי לראות.‬
‫בואו נראה.‬ ‫-זוז ממני.‬
‫יונקת דבש.‬
‫אוסקר.‬
‫זה בסדר.‬
‫יהיו אודישנים אחרים.‬
‫לא.‬
‫לא יהיו אודישנים אחרים.‬
‫זה לא מה שאני רוצה, אוסקר. זה לא בשבילי.‬
‫מה שאני רוצה עכשיו זה לשיר את השירים שלי.‬
‫ולזרוק לפח את כל הקריירה שלך?‬
‫סיכנתי את המוניטין שלי והמלצתי עלייך.‬
‫תודה על הכול, אוסקר.‬
‫יונקת דבש.‬
‫אני לא יונקת הדבש שלך.‬
‫אני לא אוהבת רויבוס.‬
‫ומעתה והלאה,‬ ‫אנגן בטהובן איך שאני רוצה, בסדר?‬
‫להתראות, אוסקר.‬
‫אני צריכה ללכת. אני כל כך אוהבת אתכם.‬ ‫-רוצי.‬
‫טוב, גם אני צריך ללכת.‬ ‫אני צריך לפתוח את בית הקפה.‬
‫כן.‬ ‫-ולמצוא מלצרית אחרת.‬
‫חבר.‬
‫ביי.‬ ‫-להתראות, סבס. ביי.‬
‫טוב, נלך?‬
‫כרמן?‬
‫כן.‬ ‫-את כרמן, בת הדודה?‬
‫נאצ'ו? מארוחת הלזניה השרופה?‬
‫טוב, שלנו הייתה מדהים.‬ ‫-שלי הייתה כמו גומי.‬
‫וואו.‬
‫נעים מאוד להכיר. טוב, לפגוש אותך.‬
‫כן, כנ"ל.‬
‫זה דני, הבן שלי.‬
‫דני, זה נאצ'ו.‬ ‫-מה קורה?‬
‫היי.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫טוב...‬
‫אנחנו הולכים לאכול גלידה. רוצה להצטרף?‬
‫כן, אני אשמח. אם זה בסדר עם דני, כמובן.‬
‫בטח.‬ ‫-קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫אז אין לך עיניים חומות.‬ ‫-לא. וגם לא משקפיים.‬
‫נכון.‬ ‫-אבל אתה כן לובש קפוצ'ונים.‬
‫מודה באשמה.‬
‫ביי!‬
‫שכן?‬
‫היי, שכנה.‬
‫היי.‬
‫רציתי להגיד לך ש...‬ ‫-חכי.‬
‫קודם כל, אני רוצה להתנצל.‬
‫בסדר?‬
‫לא התכוונתי להפריע.‬
‫טוב, כן התכוונתי, אבל לא כמו שאת חושבת.‬
‫אני כן מסוגל לבטוח באנשים.‬
‫אני בוטח בך.‬
‫את גורמת לי לרצות לצאת מהבית.‬
‫שלום?‬
‫יש לי משהו חשוב מאוד לשאול אותך.‬
‫מה?‬
‫אתה באמת תמיד נועל מגפי בוקרים?‬
‫לא.‬
‫למעשה, היום קניתי‬ ‫את הזוג הראשון כדי ללכת לפגוש אותך.‬
‫אבל הייתה להם רק מידה 40,‬ ‫ועכשיו אני לא יכול להוריד אותם.‬
‫את בסדר?‬
‫טוב מתמיד.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫תתרחקי.‬
‫היי.‬
‫"מתי תזרח לה כבר השמש בחלוני‬
‫"ואת הצללים תרחיק מן הכרית‬
‫"מתי אתעורר לי בלי הפחד‬
‫"לא לעמוד בציפיות של אחרים‬
‫"רק אז ארגיש שזה מספיק‬
‫"להיות עצמי ולא יותר‬
‫"אני יודעת שביום מן הימים אעז לרקוד‬
‫"כשכולם מסתכלים‬
‫"לא משנה מה הם אומרים‬
‫"השמש תזרח‬
‫"אמצא את עצמי מחדש‬
‫"את הילדה שהייתי פעם‬
‫"שלא מפחדת לשחק‬
‫"מתי אוכל להביט במראה‬
‫"ולראות חוזקות במקום רק חוסר ביטחון‬
‫"מתי אלך שוב בעקבות הלב‬
‫"מתי טעויות יפסיקו להטריד אותי‬
‫"רק אז ארגיש שזה מספיק‬
‫"לעשות מה שאני רוצה ולא יותר‬
‫"אני יודעת שביום מן הימים אעז לרקוד‬
‫"כשכולם מסתכלים‬
‫"לא משנה מה הם אומרים‬
‫"השמש תזרח‬
‫"אמצא את עצמי מחדש‬
‫"את הילדה שהייתי פעם‬
‫"שלא מפחדת לשחק"‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬