Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
S DRUGE STRANE ZIDA
Polako.
Sestrično, nije dobro.
Hej, kasniš cijeli sat.
Kupovala sam namirnice, išla u kemijsku
pa po auto, imala sam dva Zoom poziva,
jedan dok sam vozila ovamo i prošla sam kroz više žutih svjetala.
Dobro, ali mogla si mi javiti.
Zašto si nervozna? Sve je pod kontrolom.
Što je bilo?
Što radiš?
Ogrebi klavir i nećeš dobiti ni centa.
Gospođo, odmaknite se prije negoli netko nastrada.
- Gospođo? Makni se. Ja ću. - Ne.
- Slušaj me. Ja ću. - Pusti!
Ne!
Jeste li ludi?
Ne idem nikamo dok taj klavir ne uđe u stan.
Hajde, pritisni tu polugu.
Pustite me da radim.
I? Što kažeš?
Slatko je, zar ne? Jeftin je i u centru.
Da, super je.
Nije dupleks tvog bivšeg, ali napokon si samostalna.
Nisam ti rekla. Pogodi tko je neki dan tražio moj broj.
Sjećaš se onog tipa iz agencije?
Nije za baciti. Zgodan je.
Možda je malo mlad.
Ma, dobro... Joj, skoro sam zaboravila.
- Našla sam ti posao. - Posao?
Mijenjat ćeš mog prijatelja koji je na bolovanju.
Ne, moram vježbati.
Audicija je za tri tjedna. Nemam vremena za posao.
Kako ćeš platiti ovaj stan?
Poučavat ćeš klavir?
Valentina!
- Što je? - Posao.
Dobro, ali što je?
Bez brige. Savršen posao za tebe.
Imaš li iskustva za šankom?
Nemam.
A u konobarenju?
Nemam.
Ali brzo učim.
Govorim pomalo kineski i njemački.
Kineski?
Organski, bezglutenski, zeleni detoks smoothie.
Detoks?
S blitvom ili celerom?
S blitvom.
Moj je bivši bio jedan od njih.
Znam da je eliptički integral pogrešan.
Ne moraš me tako gledati.
Opet si razgovarao s mačkom?
Jesi li kupio ljepilo?
Davide, moraš otvoriti prozor.
Ne. Vani je previše bučno.
Koliko pari naočala imaš?
Koliko god mi treba. Inače poludim tražeći ih.
Zamisli da ti poludiš!
I?
Ima li novosti?
- Bilo je pomaka. - Stvarno?
Netko je opet uselio u susjedni stan.
- Tko? - Koga briga?
Neće izdržati ni dan. Vidjet ćeš.
Opet? Davide, to ti ništa ne koristi.
Nacho, osjećam se izvrsno.
Tko kaže da nije dobra susjeda?
- Statistika. - Baš si tvrdoglav.
Koliko god se trudio, ne možeš se zauvijek zatvoriti.
Život ide dalje. Prošle su tri godine.
- Svijet se i dalje okreće. - Možda svijet griješi.
Postaješ nepodnošljiv. Čuješ li ti sebe?
Ne mogu se čuti kad ti nikad ne šutiš!
Znaš što? Neću više dolaziti. Gotovo je.
- Neka ti netko drugi ide u kupnju. - Nacho, to kažeš svaki dan.
Nećeš zauvijek moći živjeti od Prosvjetljenja.
Uskoro ću ovo završiti.
Dobro. A što ako propadne?
Ovo je puno bolje od Prosvjetljenja. Neće propasti.
Ne znam. Stalno je sve kompliciranije.
Nitko neće moći završiti ovu igru.
Zabavno je pokušavati, čak ako i ne uspijevaš.
To je najgori slogan ikad.
Ti se pobrini za ostale igre.
Ne moraš li otvoriti trgovinu?
Davide.
Što je?
Ne razgovaraj s mačkom. Čudno je.
Samo će tada biti dovoljno
Biti svoja i gotovo
Znam da taj dan doći će Kad opet ću plesati
I svi gledat će
Ma što govorili
Sunce će izaći
Javi se.
Bok, dobili ste Carmen.
Zapravo, Carmeninu govornu poštu.
Uglavnom, ne mogu se javiti. Ostavite poruku. Hvala.
Sigurno postoji objašnjenje,
ali rekao sam ti da žuriš.
Nisi spremna živjeti sama.
A ni onaj kvart nije za tebe.
Sigurno nisi gladna?
Nisam. Hvala.
Nego...
Rooibos čaj. Tvoj omiljeni.
Ne pije mi se.
Izgledaš uzrujano.
Hajde.
Dobro.
Kao što vidiš, ništa nisam mijenjao.
Sutra ćemo vratiti tvoje stvari ovamo.
Ne.
Ostat ću samo večeras.
Spavat ću ovdje.
Nema šanse.
Spavat ćeš gore. Ja ću na kauču.
- Óscare... - Inzistiram.
Hvala.
Svakako rano ustajem jer idem u Pariz.
- Možeš spavati koliko god želiš. - Ne mogu. Moram raditi.
Raditi?
Da. Za klavirom.
Vježbam cijeli dan.
Bliži se audicija. Moraš biti fokusirana.
Veoma sam fokusirana.
Da nazovem Guillaumea?
Ne. Želim proći sama.
Moj kolibrić mora poletjeti.
Veoma sam ponosan.
Pomozite, molim vas! Upomoć!
Dobro jutro.
Ja živim u stanu iznad vašeg.
Samo sam htjela pitati jeste li čuli nešto sinoć.
Nešto čudno?
Prije mnogo godina
dogodila se strašna nesreća.
Čovjek se utopio u kadi.
Sjećam se kao da je bilo jučer.
Odnijeli su njegovo truplo niz stubište.
Nedugo zatim
počeli su
čudni zvukovi.
Kažete mi
da te zvukove proizvodi...
Strašni duh!
Jedino je strašno u ovoj zgradi tip koji misli da mu je tupe neprimjetan.
Ne, molim te. Ne opet.
Hej! Stani!
Stani!
Hej!
Čujem te. Imaš mačku.
Zdravo.
Bok.
Tko si ti?
Tvoj susjed.
Zašto me želiš prestrašiti?
Zvučna je izolacija između stanova užasna.
Ovaj je zid...
pretanak. Sve se čuje.
Pokušao sam to popraviti, ali susjedi se ne mogu složiti
i previše su škrti da plate svoj dio.
Uvijek smišljaju izlike.
Možemo li ovo raspraviti uživo na hodniku?
Nismo u istoj zgradi.
Nismo ni u istoj četvrti, što dodatno otežava situaciju.
Stanovi su spojeni i to je građevinska anomalija.
Katastrofa.
Stvar je u tome da radim od kuće i trebam potpunu tišinu.
Potpunu. Ne mogu se koncentrirati nigdje drugdje.
Ali nisam bučna.
Sviraš klavir.
To nije buka. To je glazba.
Svejedno mi smeta.
Dobro.
Dobro, razumijem.
Mislim.
Ali sigurno možemo nešto učiniti.
Možemo odrediti raspored kako ne bismo ometali jedno drugo.
Ne.
Kad kažem da se sve čuje...
mislim na baš sve.
Što ćemo?
Netko od nas mora otići.
Ja?
Prvi sam došao.
Znači, uvijek proizvodiš strašne zvukove
da se riješiš ljudi koji žive u ovom stanu?
Tako nekako.
To je suludo.
Dosad je uspijevalo.
Zaboga, on je luđak.
I to je moguće.
Žao mi je.
Prošla sam štošta dok sam stigla ovamo.
Neću.
Neću otići.
To ćemo još vidjeti.
Susjeda.
Dobro jutro, susjeda!
Malo jutarnje tjelovježbe?
Stvarno?
Kutna brusilica?
UGOSTITELJSTVO SEBASTIANA BERRUGUETEA
Zato je bio tako jeftin. Nisu tražili ni polog.
I bilo mi je čudno.
Što je u ovome? Odvratno je.
Ne znam. Što god sam našla.
Jedan smoothie od špinata, krastavca i celera i jedan od cikle i chia sjemenki.
Evo odmah.
Donijet ćemo vam ih.
Daj se usredotoči.
Oprosti, Sebas. Ometam je.
- Saberi se, molim te. - Da.
Carmen, ne mogu više.
Ne mogu vježbati, ne mogu spavati, a audicija je za dva tjedna.
Koristi najosnovniju tehniku mučenja.
Uskraćuje ti san.
Nije originalna, ali je učinkovita.
Ti samo sviraš klavir.
- Moraš pokazati zube. - Ne znam, Carmen. Tako sam umorna.
Slušaj, Valentina.
Nisi dizala klavir na peti kat da bi sad odustala.
- Ne. - Ne vraćaš se Óscaru.
- Ni roditeljima. - Ne.
Naravno da ne.
Vrijeme je da uzvratiš udarac. Upotrijebi oružje.
Dobro. Pobijedila si.
Molim? Što si rekao?
Pobijedila si. Gotovo je.
Molim te, zaustavi to.
Pustit ćeš me na miru?
Tako je.
I moći ću svirati klavir?
Možeš svirati, samo neka to prestane.
Izmjenjivat ćemo se.
Radit ću ujutro, a ti sviraj poslijepodne.
Ne, trebam vježbati ujutro.
Radim popodne u USB-u.
To je smoothie bar u blizini.
Meni je ujutro bolja koncentracija.
Dobro.
Ti vježbaj ujutro.
Kao što rekoh.
Moramo pričekati, Murphy.
Ja sam na redu.
Samo još minutu, obećavam. Moram vježbati ovaj dio.
Briga me. Ja sam na redu.
Molim te, samo nekoliko minuta. Skoro sam uspjela.
Nisi uspjela.
Uspjet ću. Čekaj.
Uzalud vježbaš. Uopće ne razumiješ Beethovena.
Molim?
To nije zvučalo kao Beethoven.
Beethovena je mučila majčina smrt
i nasilni otac koji ga je forsirao da bude novi Mozart.
Njegova je glazba vapaj za slobodom.
Neuzvraćena ljubav.
Usamljenost. Bijes.
Sad si stručnjak za klasičnu glazbu?
Zapravo, jesam. Moj je tata bio majstor zvuka u studiju.
Cijelo sam djetinjstvo slušao klasičnu glazbu.
Znam, Beethoven se tako ne svira.
Misliš, ne sluša.
Lako je kritizirati kad ne znaš svirati.
Oprosti, ne čujem te jer mi krvare uši.
Bože, nepodnošljiv si!
Zašto? Prva sam osoba koja ti kaže istinu?
Tehnika je savršena, ali sviraš bez osjećaja. Poput robota.
Nevjerojatno si nepodnošljiv!
Ogorčen si, prgav i arogantan!
Tako se svira Beethoven.
Susjede?
Da?
Mislim da sam
jutros malo pretjerala.
Ni ja nisam bio baš pristojan.
Ja sam pretjerao.
Oprosti.
Hej. Pitala sam se...
Na čemu radiš cijeli dan?
Dizajniram igre.
Trenutno radim na novom izumu. Ultimax.
Ulti što?
Ultimax.
To je igra koja pomoću simetrije kugle
stvara efekte paralakse koji zbunjuju percepciju igrača.
Ne želim ti dosađivati.
Već tri godine radim na njoj.
Već tri godine.
A ti si profesionalna pijanistica?
Želim postati.
Čeka me važna audicija.
Ako prođem, proći ću obuku za koncertne nastupe.
Čuo sam i kako pjevaš.
Imaš divan glas.
Hvala.
To je...
Glupost. Davno sam je napisala.
Prije sam pisala i pjevala svoje pjesme.
Ali više nemam vremena.
Šteta.
Nastavi pisati. Dobro ti ide.
Bivši mi je rekao da je to glupo i da se usredotočim na klavir.
Tvoj bivši?
Da, moj bivši.
On je dirigent orkestra.
Najdarovitija osoba koju znam.
Imala sam sreće što mi je pomogao.
Oprosti, ali ne razumijem.
Zašto ne možeš pjevati i svirati klavir?
Óscar bi znao reći:
„Usredotoči se na jedan cilj ako želiš doći do vrha.”
A ti?
Ne izlaziš baš mnogo, zar ne?
Ne.
Jednostavno
ne znam s ljudima.
Kojim ljudima?
Pa, ne znam. S ljudima.
Općenito.
Ne sviđaju mi se društvene konvencije
koje znače da trebaš pozdravljati i smiješiti se svima
kad ti se to ne radi.
A razgovarati ovako,
dok se ne vidimo...
Lijepo, zar ne?
Jest.
Kao slijepi ugađači klavira.
Izgube jedno osjetilo, ali im se izoštre sva ostala.
Da. To je to.
Zamisli večeru
na kojoj ne moraš razgovarati.
Samo sjediš u tišini.
Uživaš u hrani, čaši vina.
Mislim da razgovor otupljuje ostala osjetila
i ne dopušta nam da uživamo...
U jednostavnosti.
Upravo tako.
Kako izgledaš?
Ako mi želiš reći.
Ja?
Ja sam...
Visok sam.
Tamnokos.
Imam bradu.
Oči?
Dva oka.
Plava.
- Bok. - Kako ti se zove mačka?
Zove se Murphy.
Murphy?
Kao najbolji kauboj na svijetu.
Volim vesterne.
A ti?
Da.
Zanimljivi su.
I znaš što? Uvijek nosim kaubojske čizme.
Uvijek?
Uvijek.
Ne sviđaju ti se?
Pa, ono,...
Dobro jutro, susjeda.
Dobro jutro, susjede.
- Oprosti, jesam li te probudila? - Bez brige.
Ne smeta mi.
Dobro jutro!
Dobro jutro. Kasniš, dušo.
Svidjelo mi se ime „Trgovina Sebastiána Berruguetea”,
ali susjedstvo je postalo moderno i morao sam odabrati ime u trendu.
USB. Otići ćemo kvragu.
Sad služimo vegansku hranu, hranu bez glutena
i toliko drugih modernih stvari.
Kad god se sjetim
svinjetine ili gulaša koji mi je tata spremao
suze mi dođu na oči.
Ljudi bi ga jeli s komadima kruha i polizali bi prste na kraju.
- Dobar dan. - Dobar dan.
Dobar dan.
Oprostite.
O, Bože.
Prehlađen si?
Da, sinoć sam se prehladio. Oprosti. Cure mi sline.
Prekrasne su.
Tvoje oči.
Izvoli.
Kavu s mlijekom, molim.
- Samo kavu s mlijekom? - Da.
Ne želiš sojino mlijeko, zobeno mlijeko, sirovi šećer...
Ne, samo običnu kavu s mlijekom.
Volim jednostavno.
I ja.
Sjajno.
- Sebas. - Što je?
- Nosi kaubojske čizme. - Tko?
Onaj tip. Jesi li ga viđao ovdje?
Nisam, ali dolazi mnogo čudnih ljudi.
- Čudan je, zar ne? - Da, veoma je čudan.
Veoma čudan tip.
Dva cappuccina s bademovim mlijekom.
Naručili smo smoothie od jagode i sok od rajčice.
Nema na čemu.
VEČERAJMO U TIŠINI... ULICA MANCEBOS 3, PETI KAT
- Halo? - Davide, Nacho je. Čuješ li me?
Da. Odakle zoveš?
Posudio sam mobitel od nekoga.
Dogodilo se nešto grozno. Pauk mi je odveo auto.
- Pa? - Kako to misliš?
Sve su mi stvari u njemu. Mobitel, kartice, svi ključevi.
Što želiš da učinim?
Donesi mi novac za taksi da odem po auto.
Ne. Nacho, ne mogu doći.
Nisam bio vani tri godine.
Slušaj, Davide. Poslat ću ti svoju lokaciju.
- Moram ići. - Ne. Neću izaći.
- Hvala. Čekat ću te ovdje. - Nacho, ne prekidaj.
Bilo je i vrijeme. Gdje si bio?
- A što misliš gdje sam bio? - Hajde.
- Kako si to odjeven? - Odjeven sam kao i uvijek.
- Samo ne primjećuješ. - Ne.
- Dobro... - Koliko trebaš?
- Za što? - Pa za auto.
Reći ću ti poslije.
Čemu onda žurba?
Ovuda. Dobro.
Što je ovo?
Hej, Davide. Samo saslušaj što imaju reći.
Dobro? Hajde. Kako ste?
Evo genija.
A i David je ovdje.
Davide, drago mi je.
Dobro došli u Toy & Toy. Gonzalo, šef prodaje.
Ja sam Maite, voditeljica razvoja i poslovnog menadžmenta.
Drago mi je. Što radimo ovdje?
- Mislila sam da vam je partner objasnio. - Ugrubo, da.
Mislimo da je Prosvjetljenje nevjerojatno. Čestitam. Ozbiljno.
Želimo kupiti prava na sve vaše igračke.
Zašto?
Da se bolje prodaju.
Već se prodaju u našoj trgovini.
Davide, začepi i slušaj.
Prodavali bismo i vašu novu igru.
Nacho nam je rekao. Ultimax, zar ne?
- Vidjet ćemo što ćemo s imenom. - Da.
Problem je što nije samo moja. Osim toga, nije gotova.
Ali mogla bi biti spremna do...
- Žao mi je. Nisam zainteresiran. - Davide.
Riječ je o međunarodnoj distribuciji.
Imamo trgovine diljem svijeta.
Znam.
Guše male trgovine poput naše.
Slušaj, Davide, u pravu si.
Ali gledaj na ovo kao na priliku
da tvoja igra dođe do djece diljem svijeta.
To je dobro, zar ne?
Možda ako pogledate brojke...
Upravo je u tome problem.
Vama je stalo samo do brojki.
Brojevi, prodaja, iznosi. A djeca?
- Davide... - Kome je stalo do djece?
Vaši veliki lanci igračaka neprijatelji su inteligencije.
Što vi radite? Samo stvarate čudovišta.
- U redu. - Čudovišta bez mozga.
Vi ste krivi za mentalno otuđenje našeg društva.
Jednom ćete shvatiti.
I želite mene uvući u sve to?
Da i ja zaglupljujem djecu i pretvaram ih u zombije?
Sram vas bilo.
Ne dirajte me!
Eto...
Bok.
Zdravica?
Sad možemo razgovarati?
Kako se zoveš?
- Nešto nije u redu? - Ne.
Mislila sam da više voliš tišinu.
Znaš?
Volim tišinu. Jako.
Ali volio bih znati još o tebi.
Još?
Naravno. Na primjer, sviraš klavir.
To je fora. Ja sviram gitaru.
Imam bend s par prijatelja.
Sviramo rock i funky, ali najviše country.
Dođi nas poslušati. Sljedeći tjedan sviramo u baru.
Hej, oprosti, ali imaš li pivo?
Ne volim vino. Postanem...
Jesi li kod kuće?
Nisam.
Kod tebe sam.
Da. Žao mi je.
Strašno sam pogriješila!
- Što? - Moraš ići. Žao mi je.
- Šališ se, zar ne? - Stišaj se.
Zašto?
Jer me boli glava.
Vidimo se neki drugi put.
Šutjet ću ako želiš, ali čudno je.
- Je li zbog country glazbe? - Bok!
Susjede?
Bok, susjeda.
Bok.
- Izlazio si? - Da.
Prvi i posljednji put, uvjeravam te.
Kako si?
Dobro.
Kod mene ništa novo.
Lijepo ti je čuti glas.
Da?
Da.
Jučer je bilo lijepo, zar ne?
Dugo nisam tako uživao razgovarati s nekim.
Da, bilo je lijepo.
Želiš li doći na večeru?
Ili piće?
U zadnje vrijeme nisam imala sreće s večerama.
- Oprosti, glupa ideja. - Ja bih se trebala ispričati.
Ne, žao mi je. Samo...
Ne ide mi ovo.
Nije to.
Mislim da je...
ovako dobro.
Ovako?
Da.
Ti u svom stanu,
ja u svom.
Bez pritiska i bez ovisnosti jedno o drugome.
Da se ne vidimo?
Da se ne vidimo.
Voliš biti sam.
Mislim da i meni to treba.
Ali...
ne bismo li onda bili zajedno?
Zajedno...
ali razdvojeni.
Što kažeš, susjede?
Misliš li da je to moguće?
Malo je čudno.
Da.
Ali mislim da je moguće,
susjeda.
Zapravo sam iz malog, udaljenog mjesta.
Kojeg?
Moraš sve žetone staviti na vrh piramide,
ali na svoju boju.
Stalno sam pjevala kao dijete.
Nisam prestajala. Po cijele dane.
Nacho mi je poput brata.
Voliš li više slatko ili slano?
Uvijek pijem crnu kavu. Bez mlijeka i šećera.
F3.
Potopila sam ga?
Potop!
Gle. To je Murphy. Vidiš ga?
Najbolji kauboj na svijetu.
Dobro jutro, susjeda.
Tip za stolom šest je idiot.
Pitao me je li špinat organski.
Izgledam li kao poljoprivredni stručnjak?
Što je?
Sunce je danas jako, zar ne?
Ako se približim prozoru, izbit će mi pjegice.
Gledaj, saberi se ili ćeš letjeti!
Ionako imam dovoljno na pameti. Pokret.
Veganski čokoladni muffini sa sezamom.
Oprosti. Jesi li dobro?
Jesam. Danas je vaš sretan dan jer provodimo anketu.
Od jedan do pet, kakva je usluga?
Kolibriću?
Óscare!
Bok. Kakva slučajnost.
Obično ne dolazim ovamo.
Sjedni sa mnom.
Ne, ne mogu.
Zašto ne?
Čekam nekoga.
Koga?
Mene.
Čeka mene.
- Nju. - Carmen.
Óscare.
Sjednite obje sa mnom.
Smoothie od špinata, banane i đumbira. Može proći.
Usput, baš sam gledao prijave za audiciju.
Ima više od 200 kandidata.
- Dvostruko više nego lani. - Stvarno?
Bez brige. Razvalit ćeš ti to.
Hoće li nas poslužiti?
Usluga je užasna.
Oprostite, možemo li naručiti?
Da, naravno.
Što će gospođice?
Vodu. Sobne temperature, molim.
A ti, Valentina?
Ništa.
Jesi li sigurna, draga? Ne želiš sok od ananasa?
- Kavicu? Džin i tonik? - Ništa.
- Donesite joj rooibos. - Može sama naručiti.
Možeš li se odlučiti?
Konobarica mi je na pauzi, a posao se gomila.
Rooibos.
- Rooibos? - Da.
O, ne!
- Što je? - Ukrali su mi novčanik.
Carmen, ovdje je. Vidim ga.
Ne, Valentina, drugi novčanik.
Drugi novčanik?
Gdje si ga izgubila?
U podzemnoj.
Kad smo bile u podzemnoj, sjećaš se?
Da, maloprije.
Ne mogu vjerovati.
Moram u policijsku postaju. Bože, kakva gnjavaža.
Óscare, možeš li me povesti?
Mogu, ali policija ti je tu blizu.
Ma, ne mogu hodati ovako uzrujana.
Počinje mi se vrtjeti. Hiperventiliram.
- Idemo! - Bez brige. Odvest ću te.
Ti ne ideš s nama?
Ne, ti idi kući i vježbaj.
Ne smiješ gubiti vrijeme. Dvjesto je kandidata!
Hajde. Idemo.
- Vidimo se drugi put. - Naravno, drugi put.
Idemo.
Onuda?
Doveo me u grad.
Našao mi je najbolje učitelje.
Otkrio me.
- Sve mu dugujem. - Ne baš sve.
Svirala si i prije njega.
Ali htjela sam biti pjevačica. Zamisli to.
Da nije bilo njega, ne bih imala ovu audiciju, Sebas.
Niti karijeru pijanistice.
Što ako me ne izaberu? Ne znam raditi ništa drugo.
Samo znam svirati klavir i konobariti.
Pa, sad baš konobariti...
Što je?
Ti si najgora konobarica koju sam imao.
A jedna je bila užasno lijena zabušantica.
Ne znam mnogo o glazbi,
ali znam o ljudima.
Dođe s godinama.
Znam da se iza te krhke vanjštine
krije borac.
Ali ti moraš vjerovati u to
i ne tražiti potvrde od drugih.
Ni od bivšeg ni od sestrične.
Čak ni od mene.
Ne treba ti nitko reći.
Postaješ sve bolja.
- Misliš? - Definitivno.
Jesi li završila?
Jesam.
Mogu li naručiti nešto?
Naravno. Chopina?
Ne.
- Volio bih čuti tvoju pjesmu. - Moju pjesmu?
Da, tvoju pjesmu.
Dugo je nisam svirala.
Možda je vrijeme da je opet odsviraš.
Zvuči dobro.
Nastavi.
Murphy jedva čeka.
Kad će kroz prozor moj sunce zasjati
I sve sjene s moga lica otjerati?
Kad će doći dan kad moji strahovi prestaju
Da nisam ono što svi očekuju?
Samo će tada biti dovoljno
Biti svoja i gotovo
Znam da taj dan doći će
Kad opet ću plesati
I svi gledat će
Ma što govorili
Idemo.
Trik je sitno nasjeckati povrće, ali ne mora biti savršeno.
- Kužiš? - Da, shvaćam.
Dobro. Spremna za bešamel?
Potpuno.
Količine su ključne.
Promašiš li ijedan gram, možeš sve uništiti.
Pedeset grama maslaca.
Savršeno.
I 50 grama brašna.
- Sve u redu? - Da.
Nisam znala da voliš kuhati.
Malo sam zahrđao, ali to se ne zaboravlja.
Dobro, sad sve pomiješaj s malo mlijeka.
S mlijekom?
Da, s mlijekom.
Nemaš mlijeka?
Imam.
Pojačala si da bi se vrh zapekao?
Da.
Savršeno.
Kakva je?
Dobro izgleda.
Uđi.
Večera za ispriku?
- Bok. - Bok.
- Drago mi je što si došla. - Zašto govoriš tako tiho?
- Zašto si dotjeran? - Samo sam uredio kosu.
A smiješak? Ti se ne smiješiš.
Je li nešto zagorjelo? Kuhala si?
Naravno.
Dobro mirišeš.
Što se događa?
Što je ovo?
Upoznala sam nekoga.
Sjajno, Valentina.
Drago mi je zbog tebe.
- Misliš na nekog tipa, zar ne? - Da.
- Napokon, čovječe! Dođi! - Dobro, dosta. Previše grljenja.
Želim vas upoznati.
Pa gdje je?
Ovdje.
Bok.
O, Bože, Davide. Sad razgovaraš sa zidom?
- Bok? - Susjeda?
Da. Bok!
Bok.
Bok. Ja sam Carmen, sestrična...
- Bez imena. - Drago mi je. Ovo je moj prijatelj Nacho.
- Bok, kako si? - Zašto tako govoriš?
- Uvijek govorim ovako. - Ne.
Lazanje. Ukusno.
- To su lazanje? - Šuti.
- Hoćemo li sjesti i jesti? - Može.
- Okrenuti prema zidu? - Naravno. Hajde.
Izgleda sjajno. Neću ovo jesti.
- Promijeni glas. - Ovo je moj glas.
- Vino? - Naravno. Hajde.
Tako je to. Ovo je tako čudno.
Daj. Budimo ozbiljni.
Iskreno, čudno je.
Čak i ako je čudno, nama je dobro.
Ne moramo se viđati. Stvarno.
Mislim da...
U vezi je lijepo osjetiti intimnost.
Biti s drugom osobom. Dodirivati im kožu. Osjetiti miris.
Što ti misliš, Nacho?
Baš sam i ja to htio reći.
Ali postoji nešto važnije.
- Što? - Pogled u oči.
Kad se par zaista poznaje, gledaju se u oči i ne trebaju riječi.
- Kako romantično. U pravu je. - Zar ne?
Vas dvoje morate sve reći.
Nema skrivenog teksta.
Pa kažemo. U čemu je problem?
Ovo što radimo isto je kao da razgovaramo sa strancem preko aplikacije.
Iako zvuči apsurdno, mnoge veze započnu ovako,
da se ljudi ne vide i ne upoznaju uživo.
Da, ali vide kako izgledaju na fotografijama.
Naravno, ali to mogu biti lažne fotografije.
Djelomično si u pravu.
Zar vas ne zanima kako izgleda ovo drugo?
Ne moramo znati.
Naravno. Pričekaj da te vidi.
Nemoj mi pričati o ljepoti iznutra.
Carmen, mislim da mogu zamisliti kako ti izgledaš samo po tvom glasu.
- Stvarno? - Da.
I?
Sigurno si visoka.
Imaš kratku kosu i duboke, smeđe oči...
- Što je? - Ništa. Dobro ti ide.
Nastavi, molim te.
I nosiš naočale.
Impresivno.
- Točno tako. - Zar ne?
- Sad sam ja na redu. - Hajde.
Srednjeg si rasta, malo niži.
I...
imaš smeđu kosu, svijetle oči i tip si koji nosi majice s kapuljačom.
Što? Jesam li što pogodila?
Da, više-manje.
U redu. Moram ići.
Ali zbilja sam uživao.
Ovo je najbolja večera preko zida u mom životu.
Drago mi je što smo se upoznali.
- I meni, Carmen. - I meni.
- Super ti je prijatelj. - Zar ne?
- Sigurno je ružan kao pas. - Carmen...
I? Što kažeš?
- Što? Dobro. - Dobro? Što još?
Davide, oboje ste poludjeli. To je sve.
Nacho...
- Oprosti, malo sam nervozna. - Nadam se da nećeš tako svirati.
Hvala.
Ne!
To nije Beethoven.
Savršenost Beethovenove glazbe
leži u tempu,
u ritmu,
uravnoteženoj harmoniji.
Ne svira se tako Beethoven.
Moji se glazbenici
moraju smatrati umjetnicima, a tek onda sviračima u orkestru.
A ne obrnuto.
Ja nisam dirigent.
Ja sam umjetnik koji vodi druge umjetnike.
Gotovi smo. Hvala.
Kolibriću moj.
Lijepa li iznenađenja.
Bok.
Morala sam ispuniti papirologiju za audiciju.
Još malo.
Dva dana.
Jesi li nervozna?
Malo.
Oborit ćeš ih s nogu. Vidjet ćeš.
- Kad sam vidio da radiš u kafiću... - Vidio si me?
Naravno, kolibriću.
- Sestrična ti je super glumila. - Da.
Ne trebaš se sramiti.
Lagala si jer nisam zaslužio tvoje povjerenje.
Želim da znaš da uvijek možeš računati na mene.
Za bilo što.
Bok, susjeda.
Susjede.
Imam gosta. Óscar će doći.
Óscar?
Moj bivši.
Želim čuti njegovo mišljenje. Kao što rekoh, sjajan je dirigent.
Ovo mi je veoma važno.
Molim te, nemoj govoriti. Razgovarat ćemo poslije.
Dobro.
- Bok. - Bok.
Hvala što si došao.
Valjda mi neće izgrebati auto.
Sviđa mi se.
Da.
Baš mi se sviđa.
Ima neki
šarm.
Šarm?
Ali nešto nedostaje.
Našao si ga!
Zapravo, ne.
Sigurno se izgubio u selidbi.
Ali bio sam u Parizu i obišao sve antikvarijate
dok nisam našao isti.
Ma sigurno sve.
Hoćemo li početi?
Može.
Ispravi leđa.
Opusti se.
Tako je bolje.
Ruke.
Čekaj.
Valentina, stani.
Djeluješ rastreseno, moj kolibriću.
- Da ti napravim rooibos? - Nemoj.
- Mogu ja to. Stvarno. Ne znam zašto... - Znam da možeš bolje.
Oduvijek vjerujem u tebe.
Znaš to, zar ne?
Ali ne znam,
možda je ovo previše za tebe.
Stan, posao...
Možda bi se do audicije mogla vratiti kući.
Ne.
Razgovarali smo o ovome, Óscare.
Pogledaj se sad.
Znam kako sviraš.
Mogu ti pomoći ostvariti svoj potencijal.
Valentina,
jako mi nedostaješ.
Mislim da bi trebao otići.
Oprosti. Možemo odsvirati još nešto.
Što je to?
To je samo buka s ulice.
Ponekad se ovako čuje od vjetra.
Čuješ buku kad se najmanje nadaš.
- Idi sad. - Oprosti, zanio sam se.
Hvala na pomoći.
- Stvarno mi je žao. - Ne, meni je žao.
- Dobro, ali ako što zatrebaš... - Hvala.
Zašto si to učinio?
„Moj kolibriću?”
Stvarno?
- Tako me zove od milja. - Kako si mogla biti s njim?
To se tebe ne tiče.
I kako ti se obraća?
- Nisi morao slušati. - A što sam mogao?
Izaći. Ja bih tebi dala privatnost.
Htjela si biti sama s njim?
O čemu govoriš?
Mogla si nas upoznati.
Još mi je ovo trebalo. Sad si ljubomoran na Óscara.
Misliš li da možemo biti u vezi kroz ovaj zid ako si ne vjerujemo?
Da.
Mislim, ne.
- Samo malo. - Slušaj.
Neće mi nitko govoriti kako ću živjeti svoj život.
Dosta mi je.
Dosta! Ne mogu više.
Dug mi je put bio dovde. Neće mi ovo nitko uništiti.
Nećeš me kontrolirati.
Jasno?
Kristalno jasno.
Prva nam je svađa bila zbog ludog ljubomornog ispada.
Ne razumijem. Nema razloga da mi ne vjeruje.
Carmen, slušaš li me?
Slušam, oprosti.
Razgovaram s...
Sjećaš se onog slatkog tipa iz agencije?
Dopisujemo se i želimo se vidjeti.
Ali teško je jer kod mene ne možemo, a on...
On živi
s mamom.
- S mamom? - Hoćemo li uspoređivati veze?
Dobro.
Moram ići.
Javljaj mi što se događa.
- Bok. - Bok.
Sebas.
Trebam uslugu. Je li sad dobar trenutak?
Dobar trenutak?
To nisam imao otkad sam se rodio,
u svibnju šezdesetih.
Što želiš?
Sutra trebam slobodan dan.
U redu, može.
- Dobro? - Da. To je za audiciju, zar ne?
Da. Vjerojatno me neće izabrati, ali...
Izabrat će te.
I kad te izaberu, vrati tu pregaču
i dođi se pozdraviti. Sigurno će te izabrati.
Šuti.
Što?
Susjede?
Smijem li vježbati večeras?
Susjede?
Radi što god želiš.
- Cijeli sam dan na poslu i... - Ne duguješ mi objašnjenja.
- Slušaj, ako je zbog onog prije... - Zaboravi.
Nije važno.
Radi što god trebaš.
Ne želiš razgovarati?
Nemamo o čemu.
Znaš da sve čujem.
Mislio sam da imamo nešto posebno.
- Susjede. - Možeš li me ostaviti na miru?
Slušaj.
Katkad stvari nisu onakve kakvima se čine.
Nisam bila ovdje popodne.
Ali ti nemaš nimalo povjerenja.
Razmišljala sam. Ovo ne vodi nikamo.
Bila je ovo glupa ideja.
Na kraju je bilo dobro što se nismo vidjeli.
Naći ću drugi stan,
što sam trebala odmah učiniti.
Baš si... Mogla si me upozoriti.
Oprosti.
Ja ću mu objasniti.
Nema potrebe.
Zapravo, razmišljam o selidbi.
Ne mogu vjerovati.
Ovo radiš svaki put.
Opet bježiš od nove veze.
- Iz straha što će se dogoditi. - Što će se dogoditi?
Nisam ga ni vidjela.
Što imamo? Razgovaramo kroza zid. Smiješno je.
Mama...
- Hej. - Bok, maleni.
- Bok, teto. - Što je bilo, jesmo li te probudili?
Imao sam noćnu moru.
Bez brige. Samo ćemo okrenuti jastuk.
Ono što imaš sa susjedom više je od onog što ima mnogo parova.
Dođi.
Mama, može li mi teta otpjevati pjesmu?
- Ne, jako je umorna. Ja ću ti pjevati. - Ne, mama, ti ne znaš pjevati.
Hvala, sine, volim što si iskren.
- Bok. - Bok, Davide.
Bok.
Ne sviđaju ti se moje ideje.
- Bok. - Neće upaliti.
Sviđa mi se.
Pobjeđuje onaj tko stavi sve žetone na vrh.
- Zar ne, Davide? - Što je?
Nacho mijenja pravila, ali ne smije.
- Rekli smo da nećemo grupirati boje. - Da.
- Uvijek si na bratovoj strani. Gle! - Ja? Ne.
Pobijediš s crvenim neparnim brojem.
- Ne može tako. - Vidiš? Pobijedila sam!
María, to je prekomplicirano.
Jadniče, je li ti preteško?
Varala si!
Ne, tako funkcionira Prosvjetljenje.
Nisi pobijedila. Neparni te broj vraća.
Kad se vratiš, svi crveni ulaze u igru.
Nije tako.
Davide, ne znaš gubiti.
- Ti ne znaš gubiti. - Varala si.
Uvijek se urotite protiv mene.
Idemo ispočetka.
Koliko crvenih ima svaka osoba?
TOTALNA RASPRODAJA PRED ZATVARANJE
I KAO IGRE
Dobro jutro.
- Zašto mi nisi rekao? - Htio sam, mnogo puta.
Htio sam ti reći kad ti bude bolje.
Ali prošle su tri godine.
Prava su od Prosvjetljenja posao držala na životu, ali...
sve se manje prodaje.
Skoro nitko više ne ulazi.
Otkud ti ovdje?
- Otkud ja? Došao sam te vidjeti. - Da, naravno.
Uprskao si.
- Uprskao si s onom curom. - To ne ide nikamo.
Glupa ideja.
Da razjasnimo.
Upoznao si djevojku
koja je, za divno čudo, draga i tolerira tvoju usranu narav,
i sad je puštaš da pobjegne?
- Nisam je pustio. Sama je otišla. - Idi za njom. Zašto sjediš ovdje?
Nemam vremena. Moram dovršiti Ultimax.
Dovraga s njim.
Davide, nađi bolji izgovor, ali ne krivi nju.
Znam da je bila tvoja djevojka, ali i meni nedostaje.
Bila mi je sestra.
Htio sam je otpratiti do oltara i održati fora govor.
Ali nema je.
Nema više ničega.
Nema više Maríje.
Ti moraš vratiti svoj život.
Ili izgraditi novi život. Znaš graditi stvari ispočetka.
Dobro. Dovoljno je.
Broj 142?
Beethoven, molim vas.
Susjeda.
- Susjeda. - Što radiš ovdje?
Zašto tako sviraš? Možeš bolje.
Tako.
Tako. Naljuti se.
- Sviraj kako oboje znamo da znaš. - Pusti me. Odlazi.
Što radite? Ne smijete biti ovdje.
Samo trenutak. Važno je.
Potpuno si u pravu.
Užasno sam nepodnošljiv. Potpuni idiot.
Iznevjerio sam te, ali i dalje vjerujem u tebe.
Pokaži im kako se svira Beethoven.
Idem. Bez brige.
Vrlo dobro.
Hvala. Sljedeći.
Broj 143.
Molim ustupite mjesto sljedećem kandidatu.
Kad će kroz prozor moj sunce zasjati
I sve sjene s moga lica otjerati?
Kad će doći dan kad moji strahovi prestaju
Da nisam ono što svi očekuju?
Samo će tada biti dovoljno
Biti svoja i gotovo
Znam da taj dan doći će Kad opet ću plesati
I svi gledat će
Ma što govorili
Sunce će izaći
A ja ću se pronaći
Opet djevojčica postati
Koja ne boji se igrati
Molim vas, izađite.
Izađite.
Kad ću se opet u ogledalo pogledati
Umjesto mana svoju snagu vidjeti?
Kada ću opet srce svoje slijediti?
I sve svoje greške zanemariti?
Samo će tada biti dovoljno
Raditi što želim i gotovo
Znam da taj dan doći će Kad opet ću plesati
I svi gledat će
Ma što govorili
Sunce će izaći
A ja ću se pronaći
Opet djevojčica postati
Koja ne boji se igrati
- Bravo! - Bravo!
Moja sestrična!
- Bravo. Bilo je nevjerojatno. - Bilo je divno, dušo.
- Mislim da se suci neće složiti, ali... - Što oni znaju?
Hrpa snobova.
Gospođice.
Sigurno razumijete da ste nam potratili vrijeme.
Da.
- Žao mi je. - Ne ispričavajte se.
Ne prođete li danas, ne znači da niste nadareni.
Jeste. Mnogo.
Prijatelj mi je glazbeni producent. Uvijek traži nove glasove.
A vaš je, draga moja,
impresivan.
Ne mogu vjerovati. Da vidim.
- Da vidim. - Pusti me.
Kolibriću.
Óscare.
Sve je u redu.
Bit će još audicija.
Ne.
Neće biti drugih audicija.
Ne želim ovo. Ovo nije za mene.
Sad želim pjevati svoje pjesme.
I odbaciti cijelu karijeru?
Preporučio sam te i riskirao svoj ugled.
Hvala ti na svemu.
Kolibriću.
Nisam tvoj kolibrić.
Ne volim rooibos.
I odsad ću svirati Beethovena kako ja želim.
Zbogom Óscare.
- Moram ići. Jako vas volim. - Bježi.
Moram ići. Moram otvoriti kafić.
- Da. - I naći drugu konobaricu.
Prijatelju.
- Bok. - Vidimo se, Sebas. Bok.
Onda, idemo?
Carmen?
- Da. - Ti si Carmen, sestrična?
Nacho? Zagorene lazanje?
- Naše su bile odlične. - Naše nejestive.
Ajoj.
Drago mi je što te vidim.
Također.
Ovo je Dani, moj sin.
- Dani, ovo je Nacho. - Bok.
- Drago mi je.
Pa...
Mi smo krenuli na sladoled. Želiš li nam se pridružiti?
Da, rado. Ako se Dani slaže.
- Naravno. - Idemo.
Idemo.
- Dakle, nemaš smeđe oči. - Ne. Niti nosim naočale.
- Da. - A ti nosiš majice s kapuljačom.
Taj sam.
Bok!
Susjede?
Bok, susjeda.
Bok.
- Htjela sam ti reći... - Čekaj.
Prvo se želim ispričati.
Dobro?
Nisam se htio miješati.
Mislim, jesam. Ali ne onako kako ti misliš.
Mogu vjerovati ljudima.
Vjerujem ti.
Zbog tebe želim izaći iz stana.
Jesi li tu?
Moram te pitati nešto važno.
Što?
Stvarno uvijek nosiš kaubojske čizme?
Ne.
Tek sam ih danas kupio da dođem gledati tebe.
Ali imali su samo broj 40, a sad ih ne mogu skinuti.
Jesi li dobro?
Nikad bolje.
Učinit ću to.
Odmakni se.
Bok.
Kad će kroz prozor moj sunce zasjati
I sve sjene s moga lica otjerati?
Kad će doći dan kad moji strahovi prestaju
Da nisam ono što svi očekuju?
Samo će tada biti dovoljno
Biti svoja i gotovo
Znam da taj dan doći će Kad opet ću plesati
I svi gledat će
Ma što govorili
Sunce će izaći
A ja ću se pronaći
Opet djevojčica postati
Koja ne boji se igrati
Kad ću se opet u ogledalo pogledati
Umjesto mana svoju snagu vidjeti?
Kada ću opet srce svoje slijediti?
I sve svoje greške zanemariti?
Samo će tada biti dovoljno
Raditi što želim i gotovo
Znam da taj dan doći će Kad opet ću plesati
I svi gledat će
Ma što govorili
Sunce će izaći
A ja ću se pronaći
Opet djevojčica postati
Koja ne boji se igrati
Prijevod titlova: Jelena Rozić