Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KÄRLEK VÄGG I VÄGG
Försiktigt.
Det där ser inte bra ut.
Du skulle vara här för en timme sen.
Jag var tvungen att handla, lämna kemtvätt,
åka till verkstan och ta två Zoom-samtal,
det ena medan jag körde hit. Jag körde mot gult flera gånger.
Okej, men du kunde ha meddelat det.
Varför så stressad? De har koll.
Vad händer?
Vad sysslar du med?
Repar du pianot, blir du utan pengar.
Snälla du. Gå undan så att ingen råkar illa ut.
- Va? Ge hit. Jag gör det själv. - Nej.
- Jag fixar det. - Släpp.
Nej!
Är du galen?
Jag går ingenstans förrän pianot är inne i lägenheten.
Kom igen. Använd spakarna.
Låt mig arbeta i fred.
Vad tycker du?
- Fin, va? Rena kapet, så centralt. - Ja, det är toppen.
Ditt ex har en finare våning, men nu står du på egna ben.
Visst, ja. Gissa vem som bad om mitt nummer häromdagen.
Minns du han från agenturen som...
Han ser inte så pjåkig ut. Ganska stilig.
Lite ung, kanske, men...
Åh, jag höll på att glömma.
- Jag hittade ett jobb åt dig. - Va?
En vän är sjukskriven. Du kan vikariera för honom.
Nej, jag måste öva.
Jag provspelar om tre veckor. Jag hinner inte jobba.
Hur ska du betala för stället? Ska du ge pianolektioner?
Valentina!
- Vad? - Jobbet.
Okej. Vad är det för jobb?
Tänk inte på det. Det passar dig perfekt.
Har du jobbat med mat förut?
Nej.
Som servitris, då?
Inte det heller. Men jag lär mig snabbt.
Och jag kan lite kinesiska och tyska.
Kinesiska?
En ekologisk glutenfri grön detox-smoothie, tack.
Detox?
Mangold eller selleri?
Mangold.
Mitt ex var sån.
Jag vet att den elliptiska integralen är fel. Se inte på mig så där.
Du pratade med katten igen, va?
Kom du ihåg att köpa lim?
- David, du måste öppna ett fönster. - Nej. Det är för mycket oväsen ute.
- Hur många par glasögon har du? - Så många jag behöver för att slippa leta.
- Ja, för det kanske skulle göra dig galen. - Kul.
Jaha?
Nåt nytt?
- Det har rört på sig. - Jaså?
Här bredvid. Ny hyresgäst igen.
- Vem då? - Vem bryr sig?
Hon klarar inte en enda dag. Vänta bara.
Inte nu igen. Det är inte bra för dig.
Jag har aldrig mått bättre.
Vem har sagt att hon inte är en bra granne?
- Statistiken. - Du är så envis.
Du kan inte stänga in dig här hur länge som helst.
Du måste gå vidare. Det har gått tre år.
- Världen snurrar på. - Det kanske den inte borde.
Du börjar bli outhärdlig. Lyssna på dig själv.
Det går inte när du aldrig håller klaffen.
Vet du vad? Jag kommer inte tillbaka. Det räcker nu.
- Fixa nån annan som handlar åt dig. - Det säger du varje dag.
Dina Breaking Mind- royalties räcker inte för evigt.
Då är det här klart.
Okej. Och om det inte funkar?
Det är bättre än Breaking Mind. Klart att det funkar.
Säg inte det. Du gör det så invecklat.
Ingen kommer att klara av det.
Det roliga är att försöka, även om man misslyckas.
Sämre slogan har jag aldrig hört.
Fokusera på de andra spelen du.
Ska du inte öppna butiken?
David.
Vad?
Sluta snacka med katten. Det är konstigt.
Först då kan det vara nog
Att bara vara mig själv
Jag vet att jag en dag Ska våga dansa
När alla ser på
Oavsett vad de säger
Ska solen komma fram
Svara.
Hej, det är Carmen.
Eller nej, det är Carmens röstbrevlåda.
Jag hinner inte nu. Lämna ett meddelande. Tack.
Det finns säkert en förklaring,
men jag sa ju att du hade för bråttom.
Du är inte redo att bo ensam.
Och i det där området? Det är inget för dig.
- Vill du inte ha nåt att äta? - Nej, nej. Tack.
Jaha...
Rooiboste. Ditt favoritte.
Jag är inte sugen.
Du ser upprörd ut.
Allez.
Okej.
Som du ser är allt precis som du lämnade det.
Jag låter hämta hit dina saker imorgon.
Nej.
Jag stannar bara i natt.
Jag sover här.
Absolut inte.
Sov där uppe. Jag tar soffan.
- Óscar, jag... - Jag insisterar.
Tack.
Jag måste ändå upp tidigt och åka till Paris.
- Du kan sova hur länge du vill. - Nej, jag måste jobba.
Jobba?
Ja. Vid pianot. Jag övar hela dagarna.
Provspelningen närmar sig. Du måste fokusera.
Det gör jag.
Ska jag ringa Guillaume?
Nej. Jag vill klara det själv.
Min lilla kolibri vill prova sina vingar.
Vad stolt jag blir.
Hjälp! Snälla!
God morgon.
Jag är grannen här ovanför.
Jag ville bara fråga om du hörde nåt igår kväll.
Nåt konstigt.
För många år sen
inträffade det en hemsk olycka.
En man drunknade i badkaret.
Jag minns det som igår.
De bar liket nedför den där trappan.
Det dröjde inte länge
förrän vi började höra
konstiga ljud.
Menar du alltså
att ljuden är ett...
Spöke!
Det läskigaste här är killen där nere som tror att ingen ser hans tupé.
Nej, snälla. Inte nu igen.
Hallå! Sluta!
Sluta!
Hallå?
Jag hör dig. Du har en katt där.
Hej.
Vem är du?
Jag är din granne.
Varför försöker du skrämmas?
Det är problem med ljudisoleringen mellan lägenheterna.
Den här väggen...
...är ihålig. Man hör allt.
Jag har försökt få det fixat, men de boende kommer inte överens
och vill inte betala sin del av kostnaden. De kommer bara med ursäkter.
Kan vi inte gå ut på altanen och prata om det?
Vi bor inte i samma hus.
Det är inte ens samma distrikt, så det gör det än mer invecklat.
Det är en anomali att lägenheterna är hopbyggda.
Vilken katastrof.
Saken är den att jag jobbar hemifrån och behöver fullständig tystnad.
Annars kan jag inte koncentrera mig.
Jag för inget oväsen.
Du spelar piano.
Det är inte oväsen. Det är musik.
Det stör ändå.
Okej.
Okej, jag fattar.
Tror jag.
Men det måste finnas nåt vi kan göra.
Vi kan komma överens om ett schema, så att vi inte stör varann.
Nej. När jag säger att man hör allt...
...så menar jag allt.
Vad ska vi göra, då?
En av oss måste flytta.
Jag?
Jag var här först.
Du gör alltså läskiga ljud
för att bli av med den som bor här?
Det kan man säga.
Det är ju absurt.
Det har funkat.
Herregud, han är galen.
Det är också möjligt.
Jag är ledsen, men jag har kämpat för att komma hit.
Så nej, jag tänker inte flytta.
Vi får väl se,
kära granne.
God morgon, kära granne!
Vad sägs om lite morgongympa?
Allvarligt? En vinkelslip?
KAFÉ
Nu förstår jag varför den var billig. De krävde inget förskott.
Det var märkligt.
- Vad är det här? Vad äckligt. - Vet inte. Jag slängde ihop nåt.
En smoothie med spenat, gurka och selleri, och en med rödbetor och chia, tack.
- Visst, ska bli. - Vi kommer med dem strax.
Fokusera på jobbet.
Förlåt, Sebas. Jag störde henne.
- Skärp dig. - Ja.
Carmen, det går inte.
Jag kan varken öva eller sova, och ska provspela om två veckor.
Han använder en vanlig tortyrmetod. Sömnbrist.
Föga originellt, men nog så effektivt.
Du spelar bara piano.
Bättre kan du.
Jag vet inte. Jag är så trött.
Lyssna på mig.
Du släpade inte dit pianot för att ge upp så lätt.
- Nej. - Óscar är inget alternativ.
- Inte dina föräldrar heller. - Nej.
Naturligtvis inte.
Det är dags att ge igen. Använd dina vapen.
Okej. Du vinner.
Ursäkta? Vad sa du?
Du vinner. Det är över. Du vann.
Snälla, få tyst på den.
- Lämnar du mig ifred då? - Ja.
Och jag får spela piano?
Ja. Men snälla, få tyst på den.
Okej, vi turas om.
Jag jobbar på förmiddagarna och du kan spela piano på eftermiddagarna.
Nej, jag måste öva på förmiddagarna. Jag jobbar på USB på eftermiddagarna.
Det är ett kafé i närheten.
Men jag är mycket mer fokuserad på förmiddagen.
Som du vill.
- Du får förmiddagarna. - Som jag sa.
Vi får vänta, Murphy.
Min tur.
Ett ögonblick bara. Jag måste öva på den här biten.
Nej. Det är min tur.
Snälla, bara några minuter. Jag är så nära nu.
Nej, det är du inte.
Jo. Vänta.
Bara sluta. Du förstår ändå inte Beethoven.
Ursäkta?
Det lät inte alls som Beethoven.
Han var en man som plågades av sin mors död
och av en tyrannisk far som ville ha en ny Mozart.
Musiken låter som längtan efter frihet. Obesvarad kärlek.
Ensamhet. Vrede.
Är du expert på klassisk musik?
Ja, faktiskt. Pappa var ljudtekniker i en musikstudio.
Jag växte upp med klassisk musik. Det är inte så Beethoven ska låta.
Du lyssnade bara. Det är lätt att kritisera när man inte kan spela.
Förlåt, jag hörde inte. Öronen blöder.
Gud, du är outhärdlig!
Varför det? Har ingen sagt sanningen förut?
Tekniken sitter, men det är själlöst.
Du är som en robot.
Jag har aldrig träffat nån så outhärdlig!
Du är bitter, vresig och arrogant!
Så spelar man Beethoven.
Kära granne?
Ja?
Jag tror...
...att jag gick över gränsen förut.
Jag var inte heller särskilt trevlig.
Det var jag som gick över gränsen. Förlåt.
Du, jag undrar...
Vad är det du jobbar med?
Jag designar spel.
Jag jobbar på en ny uppfinning. Ultimax.
- Ursäkta? - Ultimax.
Det är ett spel där en sfärs symmetri skapar en förvirrande parallaxeffekt.
Men jag ska inte tråka ut dig. Jag har jobbat med det i tre år.
Redan tre år...
Är du professionell pianist?
Jag vill bli det.
Jag har en viktig provspelning.
Om man blir utvald blir man upplärd som konsertpianist.
Jag hörde dig sjunga.
Du har en underbar röst.
Tack.
Det var...
Det var nåt fånigt jag skrev för länge sen.
Jag sjöng och skrev egna sånger då.
- Nu hinner jag inte med det längre. - Vad synd.
Du borde skriva mer. Du är bra på det.
Mitt ex sa åt mig att sluta fåna mig och fokusera på pianot.
- Ditt ex? - Ja, mitt ex.
Han är orkesterdirigent.
Han är den bästa musikern jag nånsin träffat.
Jag hade tur som fick hans hjälp.
Förlåt, jag förstår inte...
Varför kan du inte både sjunga och spela piano?
Som Óscar sa: "Fokusera på en sak om du vill nå toppen."
Du, då?
Du går inte ut så mycket, va?
Nej.
Det är... Jag har dåligt handlag med folk.
Vadå för folk?
Jag vet inte. Folk i allmänhet.
Jag känner mig inte bekväm med sociala konventioner
som kräver att man ska hälsa och le mot alla fast man inte vill.
Men att prata så här,
utan att se varann...
Det är trevligt.
Ja.
Det är som blinda pianostämmare.
De förlorar ett sinne, men alla de andra skärps.
Ja, precis. Tänk dig en middag
där man inte tvingas prata, utan bara sitter i tystnad.
Njuter av maten och ett glas vin.
Att prata dövar de andra sinnena så att man inte kan njuta av...
De enkla sakerna.
Exakt.
Och hur ser du ut?
- Om du nu vill berätta det. - Jag?
Tja, jag...
Jag är lång.
Mörkhårig.
Jag har skägg.
Ögon?
Två stycken.
Blå.
Hej.
Vad heter din katt?
Han heter Murphy.
Murphy?
Som världens bästa cowboy.
Jag älskar västernfilmer.
Du, då?
Ja. De är intressanta.
Och vet du vad? Jag har jämt på mig cowboystövlar.
- Jämt? - Ja.
Gillar du inte det?
Jodå...
God morgon, kära granne.
Förlåt, väckte jag dig?
Ingen fara.
Det gör inget.
God morgon!
God morgon. Du är sen, hjärtat.
Jag älskade namnet "Ultramarinas Sebastián Berruguete".
Men när grannskapet moderniserades behövde jag ett trendigt namn.
USB. För bövelen...
Nu är vi glutenfria, veganvänliga
och en massa annat modernt.
När jag tänker på
de kokta grisöronen och blodkorvsgrytan pappa lagade,
får jag tårar i ögonen.
Folk åt det med en brödbit till och slickade sig om läpparna.
- God dag. - God dag.
God dag.
Ursäkta mig.
Herregud.
Är du förkyld?
Ja, jag blev det igår kväll. Ursäkta. Jag är helt täppt.
Härligt.
Dina ögon.
Vad får det lov att vara?
Kaffe med mjölk, tack.
- Bara kaffe med mjölk? - Ja.
Vill du inte ha sojamjölk, havremjölk, muscovadosocker...
Nej, en vanlig kaffe med mjölk bara.
Jag föredrar det enkla.
Jag också.
Så bra.
- Sebas. - Vad?
- Han har cowboystövlar. - Vem då?
Han där borta. Har du sett honom förut?
Nej, men många konstiga typer kommer hit.
- Ja, visst är han konstig? - Mycket.
Han är helt klart konstig.
Två cappuccino med mandelmjölk.
Tack, men vi skulle ha en smoothie och en tomatjuice.
Varsågoda.
KOM OCH ÄT MIDDAG MED MIG I TYSTNAD CALLE MANCEBOS 3, VÅN 5
- Hallå? - David, det är Nacho. Hör du mig?
Ja. Var ringer du ifrån?
Nån lånade mig sin mobil.
Det är en mardröm. Bilen blev bortbogserad.
- Och? - Vadå, "och"?
Jag hade allt i den. Mobilen, kortet, nycklarna till butiken...
Vad ska jag göra åt det?
Kom hit med pengar till en taxi, så att jag kan hämta bilen.
Nej. Det går inte.
- Jag har inte varit ute på tre år. - Hör på. Jag skickar dig platsen.
- Jag måste lägga på. - Jag kan inte.
- Tack. Jag väntar här. - Nej, Nacho. Lägg inte på.
Det var på tiden. Var har du varit?
- Var tror du? - Okej, kom nu.
- Varför är du klädd så där? - Det är jag jämt.
- Du märker det bara inte. - Nej.
- Okej... - Hur mycket behöver du?
- Till vadå? - Vad tror du? Bilen, så klart.
Jag berättar sen.
- Varför är det så bråttom, då? - Hitåt.
Vad är det här?
David, lyssna på dem bara.
Okej? Kom. Hejsan!
Här har vi geniet.
David följde också med.
David, ett sånt nöje.
Välkommen. Det här är Gonzalo, vår säljchef.
Jag är Maite, verksamhetsutvecklare.
Trevligt att träffas. Vad gör vi här?
- Har din partner inte förklarat? - Jo, i allmänna ordalag.
Vi älskar Breaking Mind.
Gratulerar. Jag menar det.
Vi vill köpa rättigheterna till dina leksaker.
Varför då?
Allvarligt?
För att sälja mer.
De säljs redan i vår butik.
Var bara tyst och lyssna.
Vi vill också distribuera ditt nya spel.
Nacho berättade om det. Ultimax, eller hur?
- Ja, men vi får fundera på namnet. - Ja.
Problemet är att det inte bara är mitt. Och det är inte klart.
Men det kan bli klart till...
- Beklagar. Jag är inte intresserad. - David.
Vi pratar om internationell distribution.
Vi har butiker över hela världen.
Jag vet.
De kväver småbutiker som vår.
Hör på, David.
Du har rätt,
men se det här som en möjlighet
att nå barn över hela världen med ditt spel.
Det är väl bra?
Om du tittar på siffrorna...
Det är precis det som är problemet.
Ni bryr er bara om siffror.
Siffror och försäljning. Barnen, då?
- David... - Bryr sig nån om barnen?
Stora leksakskedjor är fiender till intelligensen.
Vad är det ni gör? Ni skapar bara monster.
- Okej... - Monster utan hjärnor.
Ni bär skulden för den mentala alienationen i samhället.
En dag förstår ni det.
Vill ni att jag ska medverka till det?
Till att förvandla barn till zombier?
Skäms på er.
Rör mig inte!
Jaha, ja...
Hej.
En skål?
Nu kan vi väl prata?
Vad heter du?
Är nåt på tok?
Nej.
Jag trodde att du föredrog tystnad.
Du vet.
Jag gillar tystnad. Mycket.
Men jag vill veta mer om dig.
Mer?
Ja. Som att du spelar piano.
Det är coolt. Jag spelar gitarr.
Jag har ett band med några kompisar.
Vi spelar rock och funk, men framför allt country.
Du borde komma och lyssna. Vi spelar på en bar nästa vecka.
Du, ursäkta, men har du en öl?
Jag gillar inte vin. Det får mig att...
- Är du hemma? - Nej.
Jag är ju hos dig.
Just det. Förlåt.
Jag har begått ett hemskt misstag.
- Va? - Du måste gå. Beklagar.
- Skojar du? - Dämpa dig.
- Varför det? - Jag har ont i huvudet.
Vi ses en annan gång.
Jag kan vara tyst, men det är så konstigt.
- Var det countrymusiken? - Hej då.
Kära granne?
Hej.
- Har du varit ute? - Ja.
För första och sista gången. Hur är det med dig?
Bara bra.
Det är lugnt här.
Skönt att höra din röst.
Jaså?
Ja.
Det var trevligt igår.
Det var länge sen jag hade ett så trevligt samtal.
Ja, det var trevligt.
Vill du komma hit på middag?
Eller ett glas?
Jag har haft otur med mina middagsdejter på sistone.
Förlåt. Det var dumt.
- Nej, förlåt mig. - Nej, ursäkta. Jag är bara...
...inte bra på sånt här.
Det är inte det.
Jag tycker bara att...
...det är bra så här.
Så här?
Ja.
Med dig hemma hos dig och mig hemma hos mig.
Utan press och helt oberoende av varann.
Utan att vi ser varann?
Ja.
Du trivs ensam
och det är nog det jag behöver.
Men...
...är vi inte tillsammans då?
Tillsammans...
...men åtskilda.
Vad sägs, kära granne?
Tror du att det skulle funka?
- Det är lite udda. - Ja.
Men det kan nog funka,
kära granne.
Jag är från en liten stad ganska långt bort.
Vart då?
Man ska få upp alla sina brickor i pyramiden, och de ska hamna på rätt färg.
Jag sjöng mycket som barn. Jag slutade aldrig. Höll på jämt.
Nacho är som en bror för mig.
Föredrar du sött eller salt?
Jag dricker kaffet svart. Utan mjölk och socker.
F3.
Träffade jag?
Sänkt.
Titta. Det är Murphy. Ser du honom?
Bästa cowboyen i världen.
God morgon, kära granne.
Killen vid bord sex är en idiot.
Han frågade om spenaten är ekologisk.
Ser jag ut som nån sorts jordbruksexpert?
Vad är det?
Det är så starkt solsken idag. Jag får fräknar om jag går nära fönstren.
Skärp dig, annars får du kicken. Jag har nog att hantera ändå. Sätt fart.
Två veganska chokladmuffins med sesam.
Ursäkta. Är allt bra?
Jadå. Det är er turdag idag. Vi gör en undersökning.
Hur skulle ni betygsätta servicen?
Kolibri?
Óscar!
- Hej. - Hej. Ett sånt sammanträffande.
Jag brukar aldrig komma hit, så...
Vill du slå dig ner?
- Nej, jag kan inte. - Varför inte?
Jag väntar på nån.
Vem då?
Mig.
Hon väntar på mig.
- Precis. - Carmen.
Óscar.
Ni kan väl slå er ner båda två.
Smoothien med spenat, banan och ingefära är helt okej.
Jag tittade förresten på anmälningarna till provspelningen.
Det är över 200 anmälda.
- Dubbelt så många som förra året. - Är det sant?
Oroa dig inte. Du klarar det.
Jag undrar om vi får nån service.
Servicen här är urusel.
Ursäkta, kan vi få beställa?
Javisst.
Vad önskas, mina damer?
Vatten. Rumstemperat, tack.
Du då, Valentina?
Inget.
Säkert? Vill du inte ha ananasjuice?
- Kaffe? Gin och tonic? Eller... - Nej, inget.
- Ge henne rooiboste. - Låt henne bestämma.
Kan du bestämma dig?
Servitrisen har rast och jag har fullt upp.
Rooiboste.
- Rooiboste? - Ja.
Åh, nej!
- Vad är det? - Plånboken är borta.
Den ligger ju där. Jag ser den.
Nej, min andra plånbok.
Din andra plånbok? När hade du den senast?
På tunnelbanan.
När vi åkte tunnelbana. Minns du det?
Just det. Förut.
Helt otroligt.
Jag måste gå till polisen. Gud, så besvärligt.
Óscar, kan du köra mig?
Det finns en polisstation några gator bort.
Jag kan inte gå i det här skicket.
Jag känner mig yr och börjar hyperventilera.
Kom nu, så går vi.
Okej, jag kör dig.
Ska du inte med?
Nej, gå hem och öva istället.
Slösa inte bort nån tid. Det är 200 anmälda, Valentina.
Kom, så går vi.
- Vi ses en annan gång. - Ja, en annan gång.
Kom nu.
Ditåt?
Han hjälpte mig att flytta till stan. Och han hittade de bästa lärarna.
Han upptäckte mig.
- Jag är skyldig honom allt. - Inte allt. Du spelade innan ni träffades.
Men jag ville bli sångare. Kan du tänka dig det?
Utan honom hade jag inte fått provspela, Sebas.
Jag hade inte blivit pianist.
Tänk om jag inte blir utvald. Jag kan inget annat.
Det enda jag kan är att spela piano och servera.
Tja, angående serverandet...
Vad?
Du är den sämsta servitrisen jag nånsin haft.
Och då har jag ändå haft en som var hopplöst lat.
Jag vet inte mycket om musik,
men en hel del om människor. Det kommer med åren.
Och jag vet att det bakom ditt bräckliga yttre
finns en kämpe.
Men du måste tro på det själv.
Ingen ska behöva berätta det för dig.
Varken ditt ex, din kusin
eller ens jag.
Ingen ska behöva berätta det.
Bättre och bättre.
- Tycker du? - Helt klart.
Är du klar?
Ja.
Får man komma med önskemål?
Visst. Chopin?
Nej.
- Jag vill höra din egen låt. - Min låt?
Ja, din låt.
Det var länge sen jag spelade den.
Då kanske det är på tiden.
Det låter bra.
Fortsätt.
Murphy är otålig.
När ska solen skina in genom mitt fönster
Och jaga bort skuggorna på min kudde?
När ska jag vakna utan rädsla
För att inte uppfylla allas förväntningar?
Först då kan det vara nog
Att bara vara mig själv
Jag vet att jag en dag
Ska våga dansa
När alla ser på
Oavsett vad de säger
Nu kör vi.
Tricket är att hacka grönsakerna fint, men det behöver inte vara perfekt.
- Går det bra? - Jadå.
Okej. Redo för béchamelsåsen?
Verkligen.
Proportionerna är viktiga.
Ett enda gram kan förstöra allt, så var noga.
Femtio gram smör.
Perfekt.
Och 50 gram mjöl.
- Går det bra? - Ja.
Du gillar alltså att laga mat.
Jag är ringrostig, men det är som att cykla.
Okej, blanda ihop allt med lite mjölk.
- Mjölk? - Ja, med mjölk.
Har du ingen?
Jodå.
Satte du igång grillfunktionen?
Ja.
Perfekt.
Hur blev din?
Den ser god ut.
Kom in.
Middag som ursäkt?
- Hej. - Hej.
- Bra att du kunde komma. - Varför viskar du?
- Har du klätt upp dig? - Jag har bara fixat håret.
Varför ler du? Du ler aldrig.
Det luktar bränt. Har du lagat mat?
Ja, det är klart.
David, du luktar gott. Vad har hänt?
Vad är detta?
Jag har träffat nån.
Vad roligt! Jag är så glad för din skull.
- Du menar en man, va? - Ja.
Det var på tiden. Kom här.
Okej, nog med kramar.
Du ska få träffa henne.
Var är hon, då?
Här.
Hej.
Herregud. Pratar du med väggen nu?
- Hej? - Är det grannen?
Ja. Hej!
Hej.
- Hej. Jag är Carmen, kusin till... - Inga namn.
Trevligt att träffas. Det här är min vän Nacho.
- Hej. Hur är det? - Varför pratar du så?
- Jag pratar som vanligt. - Nej.
Lasagne. Vad gott.
- Är det där lasagne? - Håll tyst.
- Ska vi sätta oss? - Bra idé.
- Vända mot väggen? - Så klart. Kom nu.
Det ser gott ut. Jag äter inte det där.
- Tala som vanligt. - Det gör jag.
- Vin? - Visst.
Så är det. Varför är det så konstigt?
Kom igen. Var allvarlig. Nog är det konstigt.
Än sen? Det funkar för oss.
Vi behöver inte se varann. Det är sant.
Okej, men jag tycker
att det fina med förhållanden är känslan av närhet.
Att vara tillsammans och röra vid den andra. Doften.
Vad säger du, Nacho?
Ja, jag tänkte säga samma sak. Men det finns nåt ännu viktigare.
- Vad? - Ögonkontakt.
När man känner varann och ser varann i ögonen,
blir ord överflödiga.
- Romantisk typ. Men han har rätt. - Eller hur?
Ni måste uttala allt.
Inget är underförstått.
Då säger vi det bara. Än sen?
Det är inte så stor skillnad mot att prata med nån via en app.
Det kanske låter absurt, men många förhållanden börjar så,
utan att man ses eller träffas.
Ja, men då har man bilder på den andra.
Visst, men hur vet man att de är äkta?
Det ligger nåt i det.
Är ni inte nyfikna på hur den andra ser ut?
Vi behöver inte veta.
Visst. Vänta tills hon ser dig.
Kom inte dragande med "skönheten sitter på insidan".
Jag tror att jag vet hur du ser ut, Carmen, baserat på din röst.
- Jaså? - Ja.
Berätta.
Du är uppenbarligen lång.
Du har kort hår och djupa, bruna ögon...
- Vadå? - Inget. Du är duktig.
Fortsätt.
Och du har glasögon.
Imponerande.
- Där satt den. - Eller hur?
- Min tur. - Kör.
Du är medellång eller lite kortare.
Och... du har brunt hår och blå ögon,
och du är typen som har luvtröjor.
Vadå? Gissade jag rätt?
Ja, mer eller mindre.
- Okej. Jag måste gå nu. - Du, det här var trevligt.
Det är den bästa middagen jag varit på genom en vägg.
Det var trevligt att träffas, typ.
- Detsamma, Carmen. - Detsamma.
- Din vän verkar toppen. - Eller hur?
- Säkert ful som stryk. - Carmen...
Jaha... Vad tyckte du?
- Vadå? Bra. - Bra? Mer då?
David, ni är från vettet båda två. Punkt slut.
Nacho...
- Förlåt, jag är lite nervös. - Hoppas att du spelar bättre.
Tack.
Nej! Nej!
Så låter inte Beethoven.
Perfektionen i Beethovens musik
finns i tempot,
takten och de balanserade harmonierna.
Så här spelar man inte Beethoven.
Mina musiker
ska vara konstutövare i första hand och del av en orkester i andra hand.
Inte tvärtom.
Jag är ingen dirigent.
Jag är en konstutövare som leder andra konstutövare.
Det var allt för idag. Tack.
Min lilla kolibri. En sån trevlig överraskning.
Hej. Jag har fyllt i papperen inför provspelningen.
Det är snart dags.
Om två dagar.
Är du nervös?
Lite.
Du kommer att slå dem med häpnad.
- När jag såg dig jobba på kaféet... - Såg du det?
Självklart, kolibri.
- Din kusin spelade bra. - Ja.
Du behöver inte bli generad.
Jag har inte förtjänat din tillit.
Men du ska veta att du alltid kan räkna med mig.
Vad det än gäller.
- Hej, kära granne. - Hej.
Jag har en gäst. Óscar är på väg.
Óscar?
Mitt ex.
Jag vill höra hans åsikt. Han är en lysande dirigent.
Det är viktigt för mig.
Snälla, säg inget. Vi kan prata sen.
Okej.
- Hej. - Hej.
Tack för att du kom.
Hoppas att ingen repar bilen.
Fin lägenhet.
Ja.
Jag menar det.
Den har en viss...
...charme.
Charme?
Men det fattas nåt.
Du hittade den!
Nej, faktiskt inte. Den försvann nog i flytten.
Men jag letade i antikvitetsaffärerna i Paris tills jag hittade en likadan.
Självklart.
Ska vi köra igång?
Visst.
Öppna ryggen.
Slappna av.
Mycket bättre.
Händerna.
Vänta.
Valentina, sluta.
Du känns disträ, min lilla kolibri.
- Vill du ha en kopp rooiboste? - Nej. Jag klarar det.
- Jag förstår inte... - Jag vet att du kan bättre.
Jag har alltid trott på dig. Du vet det, va?
Men jag vet inte...
Det kanske blir för mycket för dig.
Lägenheten, jobbet...
Du kanske borde komma hem, bara fram till provspelningen.
Nej.
Nej. Vi har pratat om det här, Óscar.
Och se på dig nu.
Jag vet hur duktig du är.
Jag kan hjälpa dig att nå din fulla potential.
Valentina,
jag saknar dig så.
Det är bäst att du går nu.
Förlåt. Prova med ett annat stycke.
Vad är det?
Det är bara oväsen utifrån.
Vinden förvränger ljudet. Det kommer när man minst väntar sig det.
- Du borde gå nu. - Förlåt. Jag rycktes med.
Tack för hjälpen.
- Jag är ledsen. - Nej, ingen fara.
- Okej, men om du behöver nåt... - Ja. Tack.
Varför gjorde du så?
"Min lilla kolibri"?
Allvarligt?
- Det är ett smeknamn. - Hur kunde du vara ihop med honom?
Det är min ensak.
Och sättet han talar med dig...
- Lyssnade du? - Svårt att undvika.
Du kunde ha gått ut. Det hade jag gjort.
Ville du vara ensam med honom?
Vad pratar du om?
Du kunde ha presenterat oss.
Precis vad jag behöver. Nu är du svartsjuk på Óscar.
Tror du att ett sånt här förhållande funkar om vi inte litar på varann?
Ja. Jag menar, nej.
- Vänta lite. Vad... - Hör på.
Ingen behöver tala om för mig hur jag ska leva.
Jag är less på det.
Så less! Jag orkar inte mer.
Jag har kämpat för att ta mig hit.
Ingen ska få förstöra det. Du kan inte kontrollera mig.
Är det förstått?
Absolut.
Kan du fatta att vårt första gräl berodde på svartsjuka?
Han har inte ens några skäl att inte lita på mig.
Carmen, lyssnar du?
Ja, förlåt.
Jag pratade med...
Minns du den där killen från agenturen? Den gulliga.
Han har messat mig och vi ska försöka ses.
Men det är lite knepigt, för vi kan inte vara hos mig och han...
...delar lägenhet med sin mamma.
- Sin mamma? - Du kan knappast säga nåt.
Okej.
Jag måste kila.
Håll mig uppdaterad om ditt drama.
- Ciao. - Hej då.
Sebas.
Jag behöver en tjänst. Passar det bra nu?
Bra? Det har inte passat bra sen dagen jag föddes,
alltså i maj på 60-talet. Vad vill du?
Kan jag få ledigt imorgon?
Okej, visst.
- Okej? - Ja. Det är väl för provspelningen?
- Ja. Jag blir nog inte utvald, men... - Jo, det blir du.
Och när det händer kan du komma hit med förklädet och ta farväl.
Klart att de väljer dig.
Tyst.
Va?
Kära granne?
Får jag öva ikväll?
Hallå?
Gör vad du vill.
- Jag har jobbat hela dagen och... - Du behöver inte förklara.
- Du, det där förut... - Glöm det.
Det kvittar.
Gör vad du vill.
Vill du inte prata?
Det finns inget att prata om.
Du vet att jag hör allt.
Ärligt talat trodde jag att vi hade nåt speciellt.
- Kära granne... - Lämna mig i fred, är du snäll.
Hör på.
Det är inte alltid som det verkar.
Jag var inte här i eftermiddags. Men du litar inte på nån.
Jag har funderat. Det här leder ingenvart.
Det var en dum idé.
Det var bra att vi aldrig sågs.
Jag fixar en ny lägenhet.
Det borde jag ha gjort från början.
Du är otrolig. Du kunde ha förvarnat mig.
Förlåt.
Jag kan prata med honom.
Det behövs inte.
Jag funderar på att flytta.
Det är inte sant.
Du gör så här varje gång.
Vill du fly från ett nytt förhållande
för att framtiden skrämmer dig?
Vilken framtid?
Jag har aldrig ens sett honom. Vad har vi ihop?
Vi pratar med varann genom en vägg. Det är löjligt.
Mamma...
- Hej. - Hej, kompis.
- Hej, moster. - Vad är det? Väckte vi dig?
Nej, jag drömde mardrömmar.
Ingen fara. Vi vänder på kudden.
Det du har med din granne är mer än många par har.
Kom.
Mamma, kan moster sjunga nåt för mig?
Nej, hon är trött. Jag kan göra det.
Nej, du sjunger så dåligt.
Tack. Jag uppskattar ärligheten.
- Hej. - Hej, David.
Hej.
Du ratar alltid mina idéer.
- Hej. - Det går inte.
Jag gillar det.
Man måste få upp alla brickor för att vinna.
- Eller hur? - Vad är det?
Nacho vill ändra på reglerna.
- Vi skulle inte ha färggrupper. - Precis.
- Du tar alltid min brors parti! - Va? Nej!
En röd och ett udda nummer vinner.
- Nej, det stämmer inte. - Titta! Jag vann!
María, det är för invecklat.
Din stackare, blev det för svårt?
Du fuskade!
Nej, Breaking Mind funkar så.
Du vann inte. Udda nummer knuffas tillbaka.
- Nej, för då kommer alla röda dit. - Nej.
Du är en dålig förlorare.
- Det är du som är det. - Du fuskade.
Ni gaddar alltid ihop er mot mig.
Okej, vi börjar om.
Hur många röda ska alla ha?
SLUTREA BUTIKEN STÄNGER
S SOM I SPEL
God morgon.
Varför sa du inget?
Jag ville göra det. Jag tänkte ofta på det.
Jag skulle ta det när du mådde bättre.
Men det har gått tre år.
Jag har lyckats hålla öppet tack vare Breaking Mind- royalties,
men vi säljer allt mindre. Ingen kommer hit längre.
Vad gör du ens här?
- Vadå? Jag ville träffa dig. - Säkert.
Du har gjort bort dig.
- Med den där tjejen. - Det ledde ingenvart.
Det var en dum idé.
Vänta nu. Du träffar alltså en tjej
som genom nån sorts mirakel verkar trevlig och står ut med all skit,
men låter henne komma undan?
- Nej. Det var hon som gick sin väg. - Gå efter henne, då. Sitt inte bara där.
Jag har inte tid. Jag måste göra klart Ultimax.
Åt helvete med Ultimax.
Kom på en bättre ursäkt. Skyll inte på henne.
Hon var din flickvän, men jag saknar henne också.
Hon var min syster.
Jag skulle följa henne till altaret och hålla ett coolt tal som din svåger.
Men hon är borta.
Allt det är borta. María är borta.
Du måste ta tillbaka ditt liv.
Eller bygga upp ett nytt liv. Du är ju bra på att bygga saker.
Okej. Det räcker.
Nummer 142.
Beethoven, tack.
Kära granne.
- Kära granne. - Vad gör du här?
Varför spelar du så? Bättre kan du.
Bra.
Bra. Bli arg.
- Spela som vi båda vet att du kan. - Låt mig vara.
Hallå där. Du får inte vara här.
Ett ögonblick. Det är viktigt.
Du har rätt, okej?
Jag är den mest outhärdliga mannen som finns. En idiot.
En idiot som svek dig, men som fortfarande tror på dig.
Visa dem hur man ska spela Beethoven.
Jag ska gå. Oroa dig inte.
Bra.
Tack. Nästa.
Nummer 143.
Var snäll och lämna plats för nästa kandidat.
När ska solen skina in genom mitt fönster
Och jaga bort skuggorna på min kudde?
När ska jag vakna utan rädsla
För att inte uppfylla allas förväntningar?
Först då kan det vara nog
Att bara vara mig själv
Jag vet att jag en dag Ska våga dansa
När alla ser på
Oavsett vad de säger
Ska solen komma fram
Jag ska hitta mig själv igen
Flickan som jag var
Och våga leka igen
Var snäll och gå.
Seså.
När ska jag kunna se mig i spegeln
Och se mina styrkor Istället för min osäkerhet?
När ska jag följa mitt hjärta igen?
När ska jag sluta bry mig om misstag?
Först då kan det vara nog
Att göra vad jag vill och inget mer
Jag vet att jag en dag Ska våga dansa
När alla ser på
Oavsett vad de säger
Ska solen komma fram
Jag ska hitta mig själv igen
Flickan som jag var
Och våga leka igen
- Bravo! - Bravo!
Det är min kusin!
- Grattis! Du var fantastisk. - Det var underbart.
- Domarna håller nog inte med. - Vad vet de?
De är såna snobbar.
Ursäkta.
Du förstår säkert att du har slösat med vår tid.
- Ja. Jag ber om ursäkt. - Gör inte det.
Att inte bli utvald betyder inte att man saknar talang.
För det har du. I mängder.
En vän till mig är musikproducent. Han letar jämt efter nya röster.
Och du har en imponerande röst, vännen.
Helt otroligt. Får jag se?
- Får jag se? - Släpp.
Kolibri.
Óscar.
Det gör inget.
Det kommer fler tillfällen.
Nej.
Det blir inga fler.
Det här är inte vad jag vill.
Jag vill sjunga mina egna låtar.
Ska du kasta bort hela din karriär?
Jag riskerade mitt rykte genom att rekommendera dig.
Tack för allt, Óscar.
Kolibri.
Jag är inte din kolibri. Och jag gillar inte rooiboste.
Och hädanefter spelar jag Beethoven precis som jag vill, okej?
Hej då, Óscar.
- Jag måste gå. Jag älskar er. - Spring.
Jag måste också gå. Jag ska öppna kaféet.
- Ja. - Och hitta en ny servitris.
Ses, grabben.
- Hej då. - Vi ses, Sebas.
Ska vi gå?
Carmen?
- Ja. - Är du Carmen, kusinen?
Nacho? Från middagen med den brända lasagnen?
- Vår var utsökt. - Min var som en skosula.
Wow.
Trevligt att träffas. Eller ses.
Detsamma.
Det här är Dani, min son.
- Det här är Nacho. - Läget?
- Hej. - Trevligt.
Jaha...
Vi skulle gå och äta glass. Vill du följa med?
Gärna. Om det går bra för Dani, så klart.
- Visst. - Då går vi.
Okej.
- Du har alltså inte bruna ögon. - Nej. Eller glasögon.
- Nej. - Men du använder luvtröjor.
Ja, jag erkänner.
Hej då!
Kära granne?
Hej.
- Jag ville bara säga... - Vänta.
Först vill jag be om ursäkt. Okej?
Tanken var inte att lägga sig i.
Det gjorde jag ju, men inte som du tror.
Jag kan lita på folk. Och jag litar på dig.
Du får mig att vilja gå ut.
Hallå?
Jag har nåt viktigt jag vill fråga dig.
Vadå?
Bär du verkligen alltid cowboystövlar?
Nej.
Jag köpte faktiskt mitt första par idag.
Men de hade bara storlek 40, och nu får jag inte av mig dem.
Är du okej?
Bättre än nånsin.
Jag ska göra det.
Akta dig.
Hej.
När ska solen skina in genom mitt fönster
Och jaga bort skuggorna på min kudde?
När ska jag vakna utan rädsla
För att inte uppfylla allas förväntningar?
Först då kan det vara nog
Att bara vara mig själv
Jag vet att jag en dag Ska våga dansa
När alla ser på
Oavsett vad de säger
Ska solen komma fram
Jag ska hitta mig själv igen
Flickan som jag var
Och våga leka igen
När ska jag kunna se mig i spegeln
Och se mina styrkor Istället för min osäkerhet?
När ska jag följa mitt hjärta igen?
När ska jag sluta bry mig om misstag?
Först då kan det vara nog
Att göra vad jag vill och inget mer
Jag vet att jag en dag Ska våga dansa
När alla ser på
Oavsett vad de säger
Ska solen komma fram
Jag ska hitta mig själv igen
Flickan som jag var
Och våga leka igen
Undertexter: Love Waurio