Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nepřipadám si v tomhle bez viny... Spoustě dobrých lidí se stala spousta špatných
věcí... jen kvůli sérii událostí, ve kterých hraju ústřední roli.
Tísňová linka, jaký je důvod vašeho hovoru?
Postřelili mě. Ale ne!
Podle žalobce se milostný trojúhelník stal osudný.
Ze všech případů, které jsem vedla, je tento nejpodivnější a nejzvrácenější.
Obhájce tvrdí, že k vraždě možná ani nedošlo.
Byli jsme tím případem posedlí. Ale bylo jasné, že to bude těžký boj.
Neměli jsme tělo, neměli jsme zbraň, a stěží jsme měli místo činu. A tohle jsou
věci, které v každém případu vraždy jsou.
Myslel jsem, že už jsem viděl všechno, ale tohle teda ještě ne.
Bála jsem se o své děti.
Člověk, se kterým máme tu čest, je děsivý. A kdo ví, čeho je schopný?
Jediné slovo, které mě napadá, je zrůda.
LÁSKA, STALKING, VRAŽDA
Muselo to být v roce 2000.
Pracoval jsem jako mechanik na odpočívadle.
A jednoho dne tam začala pracovat jedna hezká blondýna.
Zeptal se, jestli s ním nepůjdu na rande a byl tak trochu ztřeštěný.
Ta jeho potrhlost mě tak nějak přitahovala.
Došlo mi, že jsem se do něj docela rychle zamilovala.
Najednou jsme měli všechno... teda kromě velkého hezkého domu.
Takže to byl americký sen. Téměř.
Dejv pracoval ve dne, já měla noční směny, takže jsme se moc neviděli. A to je podle
mě ten moment, kdy jsme se začali odcizovat.
Už jsme spolu prostě nebyli šťastní... a asi byl čas se rozejít.
Rozhodla jsem se, že je načase odejít... a děti jsem chtěla vzít s sebou.
O děti jsem se samozřejmě chtěl starat, takže ať už spolu nebo ne, museli jsme být
v jednom městě.
A tak jsem se přestěhoval do Omahy v Nebrasce.
Ale neměl jsem tušení, jaké peklo tam na mě čeká.
NEBRASKA - DOBRÝ ŽIVOT MÍSTO, KDE VZNIKL DEN STROMŮ
Začínal jsem znovu jako svobodný chlap. Člověk se v novém místě, kde nikoho nezná,
cítí trochu osaměle... Tak jsem si sehnal práci jako automechanik, protože tohle mi
jde.
Sehnal jsem si docela hezkou malou garsonku.
Bylo mi pětatřicet, a byl jsem divoký a volný a tak jsem si to chtěl užít.
SEZNAMKA
VYHLEDAT
Plenty of Fish... Tohleto tehdy zřejmě používali všichni... Rozhodně jsem tam
nehledal nic vážného.
MAYA36 36 LET, ŽENA
HLEDÁM ZÁBAVU...NIC VÁŽNÉHO
Takže... jsem se docela těšil.
POROVNÁVÁNÍ S 10654 ŽENAMI
Žádná, nula, nic... Jsem tak špatnej, že se mnou nikdo nechce mluvit?
Ale po pár dnech...
JMÉNO DAVEK HESLO
jsem se podíval.
SHODY - 0 ZPRÁVY - NOVÁ
Tehdy do mého života přišla Liz.
Vypadala jako moc fajn holka.
Měla uklízecí firmu.
A měla ráda zvířata... Měla dva psy, kočku a velkého hada. Ukázalo se, že máme hodně
společného.
Oba máme rádi sci-fi, akční filmy, heavy metal. Měla ráda motorky a já jednu měl.
Jakoby přišla z nebe. Oba jsme měli syna a dceru. A oba jsme byli osamělí.
Tohle bylo po mnoha letech moje první opravdové rande... Byl jsem dost nervózní,
ale fakt nám to šlapalo.
Byla usměvavá a energická.
Plná života.
Zamířili jsme do barů do města.
Už jsem to nezažil dlouho, takže jakmile jsem dostal zelenou, tak jsem šel.
Byla to ta správná kombinace. Pořád jsem měl osobní prostor, ale už tu byl někdo, s
kým jsem si mohl pokecat nebo někam vyrazit.
Řekl bych, že tohle přesně jsem v tom období potřeboval.
A hned na první schůzce... jsem Liz dal jasně najevo, že se rozhodně nechci vázat.
Ale pak...
do mého života přišla Keri Fárvrová.
Hned jsem si řekl: "Kruci, ta vypadá dobře."
Zdravím, vy budete mechanik.
To jsem.
Usmívali jsme se na sebe.
No a měl byste chvilku mrknout se na moje auto?
Jasně, podívám se.
Byla zákaznice a já manažer, to je celý.
Autům moc nerozumím.
Netušil jsem, že ji znovu uvidím.
Tak jo, děkuju vám moc.
Po pár týdnech jsem projížděl profily na seznamce a narazil jsem na někoho, koho
jsem si pamatoval.
CARI. FARVER VĚK: 37 LET
Byla to ta holka ze servisu před pár týdny. Keri Fárvrová.
Samozřejmě jsem jí napsal.
Čau, tebe znám.
Odepsala mi, že mě zná taky... A bylo to.
Naše první schůzka šla dobře.
Mluvila trochu o svém životě.
Vyrůstala poblíž v malém městě.
Měla dítě, když byla ještě dost mladá.
Ale vrátila se zpátky na univerzitu.
Měla kariérní práci.
Byla přes počítače.
Byla oduševnělá a měla drajv a byla úplně jiná než ostatní ženy, co jsem
potkal. Byla chytrá a sexy... Rozhodně byla mimo moji ligu, ale zeptal jsem se
jí, jestli nechce jít ke mně a ona, že jo.
Ani jsme si nesundali bundy,
a před domem se někdo objevil.
Byla to Liz.
Říkala, že potřebuje něco ode mě z bytu.
Tak tohle bude teda těžký.
Vysvětlil jsem Keri, o co jde.
Tenhle rozhovor byl teda opravdu trochu trapný.
Keri a Liz měly oční kontakt možná tak na tři vteřiny.
Když Liz z bytu odešla,
tak jsem Keri zavolal. Řekla, že je napůl cesty domů, tak jestli se nechci stavit u
ní.
Žila v Masedonii, což je malé město za hranicemi s Ajovou.
Když jsem přijel, tak řekla: "Hele, nejsme partneři, nebudeme monogamní a
nebudeme se brát. Je to jen zábava." A já na to: "No paráda, to je skvělý... Jdu do
toho."
Keri pracovala tři bloky od mého bytu, takže jsme spolu začali trávit docela dost
času.
Častokrát u mě přespávala, ale nešlo jen o sex. Dost času jsme trávili tím, že jsme
si povídali... Ale byl jsem rád, že tam je.
A jednou ráno jsem vstal v šest do práce... Dal jsem jí pusu a vypadl ze dveří.
V té době jsem to netušil, ale ten den změnil můj život navždy.
Asi v deset třicet...
jsem od Keri dostal zprávu.
ČAU, MĚLI BYCHOM SE SESTĚHOVAT
Říkal jsem si, vídáme se dva týdny. Jo, bylo to intenzivní, ale pořád jen dva
týdny.
MYSLEL JSEM, ŽE JSME TO PROBRALI
Přišlo mi, že jsem to sotva odeslal a už mi přišla smršť odpovědí.
FAJN, NASER SI
PODĚLAL JSI MI ŽIVOT
Byl jsem z toho v šoku... Něco mezi námi bylo, ale nechtěli jsme to brát vážně.
Došlo mi, že ať už ti to s někým klape sebevíc, nikdy pořádně nevíš, kdo ten
člověk je.
Když jsem přišel domů na oběd, po Keri tam nebylo ani stopy. Její tašky i
kartáček byly pryč, a ona taky.
Bylo mi trochu smutno z toho, že to nevyšlo, ale snažil jsem se žít dál, jako
by se nic nestalo.
HAROLDOVA KAVÁRNA KOBLIHY, KÁVA, HOUSKY, BRAMBORÁKY
Pár dní jsem o Keri neslyšel, ale pak mi zničehonic začaly zase přicházet její
zprávy.
JSI PARCHANT
Ty zprávy začaly pomalu, ale stupňovaly se.
Byly zlejší, drzejší, časem začaly být výhružnější... Nechápal jsem, proč by měla
ona obtěžovat mě.
V té době měla Keri svou hlavu.
Své názory říkala nahlas.
NANCY RANEYOVÁ CARIINA MATKA
Věděla jsem, že někoho potkala... Byl to nový vztah a ty jsou vždy na začátku
zajímavé... On bydlel jen pár bloků od místa, kde pracovala, což pomáhalo a ona
mohla být tam. Takže jsem moc nepřemýšlela nad tím, že spolu nemluvíme.
Ale po nějaké době se s ní pořád nedalo spojit.
Víte, matky a dcery to mívají vždy složité, jako my... Ale bylo prostě divné,
že se k ní nemůžu vůbec dostat.
Byl jsem v práci a můj pokladní za mnou přišel a řekl: "Dejve, šerifové se po tobě
shánějí."
Zdravím, pánové.
Co jsem jen mohl udělat, že se po mně šerifové shánějí? Nechápal jsem o co jde,
ale nebyla to sranda.
První otázka byla, jestli znám Keri Fárvrovou. "Jasně, že znám." Řekli mi, že
Keriina matka nahlásila její zmizení. Byl jsem jako na trní a koukali se na mě, jak
to, že nevím, kde je. Vždyť jsem její přítel.
Tak jsem jen vytáhl telefon a ukázal jim všechny ty odporné zprávy, co mi od ní
chodily.
Pak se začali chovat úplně jinak... Šerfiové na to řekli, že jde o špatný
rozchod, a něco, co vidí každou chvíli. O nic prý nejde a mělo by to za chvíli
přestat. Nikomu obtěžování ostatních dlouho nevydrží.
Chvíli potom, co jsme vyplnili hlášení, tak mi začaly od Keri chodit zprávy na
fejsbuku.
CARI FARVEROVÁ
NEZMIZELA JSEM JEN TEĎ PROSTĚ JEŠTĚ NECHCI DOMŮ
MÁM VÁS VŠECHNY MOC RÁDA, ALE POTŘEBUJU ČAS
Popřála mi všechno nejlepší ke Dni matek... Ale došlo to do bodu, kdy mi chodily už
jen zprávy o jednom, dvou slovech, které začaly být čím dál tím odpornější.
Nějakou dobu jsem Liz neviděl, ale pak jednoho dne ke mně prostě přišla do bytu...
A říkala, že mi musí něco ukázat.
Tak jsem se šel podívat a bok jejího auta někdo pořádně poškrábal klíčem.
BUDE TOHO VÍC
JESTLI NENECHÁŠ DAVEA BÝT
Ukázalo se, že Keri Liz obtěžuje úplně stejně jako mě přes zprávy a maily.
Keri očivině na Liz žárlila.
Báli jsme se, že se může kdykoliv stát něco hrozného.
UMÍM I PEKELNĚJŠÍ VĚCI
NEŽ JEN TROCHU POŠKRÁBAT AUTO
Jako policista jsem v Omaze pracoval 22 a půl roku.
Posledních 10, 12 let jsem pracoval jako detektiv v útvaru zvláštních obětí.
Zaměřoval jsem se na domácí násilí a stalking.
DETEKTIV CHRIS LEGROW
Dejv Kroupa za mnou přišel koncem roku 2012.
Byl to případ, jaký vídáme často. Bylo to rutinní. Šlo tady o žárlivou bývalou
přítelkyni, a nejspíše tam šlo o prvotní fázi stalkingu.
Všechny ty různé zprávy a maily by se daly shrnout větou: "Pokud tě nebudu mít
já, tak nikdo."
Ale byl z toho jeden z nejpodivnějších a nejnepředvídatelnějších případů, jaké jsem
kdy měl.
JAK TI CHUTNÁ TA KÁVA?
VIDÍŠ MĚ?
JÁ TEBE ANO
TY MĚ VE SVÉM ŽIVOTĚ CHCEŠ
BUDEME SPOLU NAVŽDY
Zprávy od Keri chodily v prvních dnech z jejího původního čísla, ale pak se to
změnilo. Přicházely z mnoha dalších čísel. 20, 30, 40, ani jsem je nestíhal
blokovat.
MOŽNÁ, ŽE SE VŠECHNO ZMĚNÍ AŽ TI UBLÍŽÍM JÁ
POŘÁD JEŠTĚ MÁM KLÍČE OD TVÉHO BYTU UKÁŽU TI, CO JE TO ŠÍLENSTVÍ
BUDU TĚ SLEDOVAT
Šlo poznat, že je to Keri, protože volba slov byla vždy stejná.
TY MĚ POŘÁD CHCEŠ
ZNIČÍM TI ŽIVOT SKONČÍŠ JAKO OSAMĚLÝ CHLAP
To samé se dělo i v e-mailech. Všechny ty maily posílala pod různými přezdívkami
nebo prostě pod náhodnými jmény. Přišlo jich až 125 za den.
VIDÍM, ŽE JSI V PRÁCI
Dejv nahlásil, že mu Keri píše velice podrobné detaily zákaznic, se kterými
hovořil, když byl v práci a stál přímo před svojí dílnou.
KAŽDÁ SVINĚ, SE KTEROU MLUVÍŠ
FOTÍM SI JEJICH POZNÁVACÍ ZNAČKY
JE MI JEDNO JESTLI JSOU TO JEN ZÁKAZNICE
PŮJDU PO NICH
Tak jsem si řekl: "Fajn, jestli vidí, co dělá,
tak se tam někde musí skrývat."
Tak jsem si tam obhlídnul každé místo, odkud by mohl někdo vidět, co dělá.
Udělal jsem obrácenou sledovačku, abych zjistil, odkud se kouká ona.
Vzal jsem její fotku a šel dům od domu.
Nikdo ji neviděl... Věděl jsem, že abych něco vyřešil, musím ji najít.
Šokující bylo, co se stalo pak.
Keri mi řekla, že žije několik domů ode mě ve stejném bytovém komplexu.
BYT 12
Jedna, dva, tři. Doufal jsem, že ji zastihnu.
Ale když jsem se blížil... Pět, šest, sedm... chtěl jsem volat policii.
Úplně jsem z toho začal šílet.
Nechtěl jsem jim volat. Chtěl jsem jí ublížit.
Pak číslo 10, potom 11... Hledal jsem dvanáctku.
Ale nebyla tam... Neexistovala.
Jen se mě snažila zblbnout.
A jak jsem šel zpátky do bytu, tak jsem se koukal do všech oken a říkal si, odkud mě
asi sleduje.
Jen si tak se mnou hrála.
Ale pak se to všechno jenom zhoršilo.
Sakra.
Keri je v Lizině domě.
ŘÍKÁM SI, JESTLI JE DOMA
Co mělo jako tohle znamenat?
Rozhodně se to vystupňovalo.
Zjistili jsme, že nejen, že objela klíčem Lizino auto, ale taky jí posprejovala zdi.
DĚVKA
Zavolali jsme poldy, všechno jsme nahlásili, ale bylo vidět, v jakém stresu
Liz a její děti byly.
Přišlo mi, že Liz obtěžuje Keri jen proto, že jsem se s ní scházel... A peklo ze
života dělala i jí.
JSI PODĚLANÁ DĚVKA, LIZ
A ROZVRACEČKA
Přišlo mi, že skutečná oběť je v tom všem ona, a chtěl jsem se pokusit ji ochránit.
Spolu jsme se cítili v bezpečí a oprášili jsme náš vztah.
Dejv a já jsme si pořád byli blízcí... Děti byly o víkendech u něj, takže měly tušení
o tom, že nějaká Keri je a že Dejvovi vyhrožuje.
Po tom, co mi řekl o všech těch zprávách a vandalismu jsem už nechtěla, aby k němu
děti chodily. Když je chtěl vidět, musel přijít ke mně.
Byla jsem nervózní.
Byl jsem v práci a volala mi Liz. Jedno moje okno někdo rozbil a zdálo se, že ten
člověk je teď uvnitř.
Nad čelem postele bylo červenou rtěnkou napsané "Jdi pryč, děvko". Na posteli bylo
oblečení, které patřilo Liz. A bylo pobodané a rozřezané nožem.
Jako po vraždě.
Nevím, kolik ještě dalších hrozeb fyzickým násilím mohlo přijít.
Pomyslel jsem si, co kdyby tam Liz byla, když se Keri vloupala dovnitř? Fakt by jí
Keri pobodala?
Byla to vážná hrozba, ne jenom kecy.
ONA ZEMŘE
NIKDO MĚ NEMŮŽE ZASTAVIT
V tomto stádiu vyšetřování, vzhledem k tomu, co se stalo a k těm všemožným
zločinům, jsem měl pocit, že mám dostačující důvod k vydání zatykače na
Keri. Bohužel to bylo to jediné, co jsem mohl dělat, protože jsem ji nemohl najít.
V případech stolkingu tohle není neobvyklé. Ale čím déle tyto případy
vyšetřujete, tím více vidíte, jaký to má na oběti vliv.
Stolking trval něco přes rok. Bylo časté, že jsem šel na večeři s dětmi a přišla mi
zpráva: "Jsi tady a tady a večeříš s dětmi" No ták, naser si. Tak už mi dej
pokoj.
Pomalu se z toho všeho nenormálu stane norma.
Paranoia je váš život.
POŘÁD SE MŮŽU DOSTAT DO DOMU
Pořád jen přemýšlíte nad tím, co kdyby.
MÁM UCHO NA TVÝCH DVEŘÍCH
SLYŠÍM ÚPLNĚ VŠECHNO
SLEDUJU TĚ
Občas bylo těžké rozlišit mezi tím, co je skutečné a co si jen představuju.
JÍDELNA
A jak měsíce běžely, tak jsem čím dál víc času trávil v baru.
Dal jsem si drink a trochu otupil hrany.
Mozek prostě na chvíli mohl trochu vypnout.
Směřoval jsem k nervovému zhroucení.
Sevřel se mi žaludek a řekl jsem si: "A do hajzlu."
Keri zapálila Lizin dům.
DOUFÁM, ŽE TAM TA DĚVKA A JEJÍ DĚTI ZEMŘOU
Všechny lidi dostali ven.
Tudy, jeďte tudy, no tak. Pohyb!
Liz tam byla sama a jen brečela.
Jděte tudy nebo tamhle, ale nemůžete tu zůstat.
Liziny děti naštěstí v domě nebyly, ale všechna zvířata zemřela.
Přišla... o obydlí a vše, co bylo její.
Řekl jsem si: "Tak, a teď to bude úplně o něčem jiném."
Spojil jsem se s vyšetřovatelem požáru.
Potkali jsme se na místě činu... a prošli si dům.
Pořád tam byla voda a ten odporný pach po ohni.
Varovné signály byly prostě všude okolo.
A došlo mi, že to může zajít do bodu, kdy se někdo opravdu zraní nebo zemře. A vzadu
v hlavě jsem si říkal, že musím tu osobu chytit.
Během vyšetřování jsme si museli samozřejmě promluvit s Liz.
Celý ten rozhovor se nahrával.
Chápu to tak, že máte nějaké problémy.
A chci, ať mi o nich povíte.
Chlap, kterého vídám, měl na dva týdny holku.
A ta mě už od listopadu pronásleduje.
Znáte její jméno?
Keri.
Pořád mi psala, že chce mě a moje děti zabít.
Fajn. Je zřejmé, že ten požár vznikl úmyslně.
A co moje zvířata?
Ta zvířata jsou...
Vím, že jsou mrtvá, ale...
Spolek pro ochranu zvířat se o ně postará. Promiňte.
Kéž by už zmizela.
Po tom požáru si Liz vzala to, co z domu dokázala posbírat, a odstěhovala se.
Neřekla mi kam a já se jí nedivil. Nechtěla, aby po ní Keri zase šla.
Tehdy jsem se cítil fakt sám.
Nevěděl jsem, jestli mám být naštvaný, smutný nebo brečet.
Přišel jsem o parťačku a jediného člověka, který chápal, čím si procházím.
Měl jsem pocit, že to jediné, co můžu dělat, je taky se sbalit a odjet.
Změnil jsem si číslo a získal novou práci.
Chtěl jsem si dát život dohromady daleko od Keri.
Ale někde vzadu v hlavě jsem věděl, že tam pořád někde je.
O ROK POZDĚJI
Kancelář šerifa v Potavatami Kaunty je malá.
Před dvěma lety jsem slyšel, že pár dalších detektivů se zaměřuje na Keri
Fárvrovou jako pohřešovanou osobu.
Slyšel jsem, že to byla svobodná matka a prostě zmizela.
Nikdo ji osobně neviděl, ale pořád komunikovala přes mejly a zprávy. V té
samé době detektivové z policejního okrsku v Omaze vyšetřovali žhářství, obtěžování
a vandalismus, ale po delší době vyšetřování bez výsledků se na ten případ
prostě prášilo.
Ten případ vždycky budil můj zájem a přitahoval mě.
Vzpomínám si, jak jsem říkal Džimovi, že bychom se měli zeptat, jestli můžeme ten
případ převzít.
S Rajenem jsme nejlepší přátelé.
Dobrá trefa, Rajene.
Džim je ten největší kovboj, kterého jsem potkal... Nemyslím, že někdy vůbec jel na
koni, ale tváří se tak.
Rajen je chlap, co dost střílí od boku.
Nevadí.
Já zase víc věcí promýšlím.
Naše schopnosti se navzájem doplňují.
Tak jsme s Ejvisem šli za šéfem a zeptali se, jestli si můžeme případ Keri Fárvrové
vzít... A dal nám zelenou.
Zajeli jsme za Nensy Rejnyovou, to je Keriina matka. Žila v Masedonii v Ajově...
Řekla nám, jak to celé začalo.
Už to bylo pár let, co jsem osobně mluvila s vyšetřovatelem... a byla jsem skeptická.
Asi jsem k němu byla strohá, když se ukázal, protože jsem v něj nevěřila.
Kdy jste ji vlastně naposledy viděli?
Neviděli jsme ji od 11. listopadu 2012.
Takže před pár lety.
Chvíli potom, co odešla, mi začaly chodit zprávy jako: "Našla jsem si práci v
Kansasu a vydělám si sto tisíc dolarů ročně". Max, její syn, musel zůstat u nás.
Zajímá mě, jaká byla, než odešla.
Co se jí dělo? Řekla vám o něčem?
Byla unavená, protože hodně pracovala.
Mm-hm.
Určitě tu bylo něco, co mi neřekla, ale já taky svojí matce neříkala vše. Ale vždy
domů volala.
Nedávalo mi to smysl a tak jsme oznámili zmizení.
Jestli se rozhodla, že už tady být nechce, to je její věc.
Ale ráda bych věděla, jestli je v pořádku, jestli je nemocná nebo zraněná.
Když jsem k případu přišel, vzal jsem ho jen proto, že mi zněl zajímavě. Ale když
jsem potkal Nancy,
tak mě pohltil. Její odpovědi jsem chtěl.
Ve složce případu v původních hlášeních stálo, že měla Keri problémy s bipolární
poruchou.
CARI JE BIPOLÁRNÍ
Jo, měla problémy s depresí. Předpokládala jsem, že si s sebou vezme
prášky, ale nevzala si je.
Jestli Keri nebrala své léky, tak to možná vysvětluje tu změnu osobnosti. To,
že začala s tím obtěžováním a těmi zprávami, se stolkingem a tím vším.
Původní vyšetřovatelé došli k závěru, že její zmizení je projev duševní krize.
Doufala jsem, že se vrátí.
Přestěhoval jsem se a zkoušel jsem začít znovu. Liz byla ze hry. Tak jsem se zase
snažil s někým seznámit.
SEZNAMKA NEBRASKA
VYHLEDAT
Zaregistroval jsem se na další seznamce.
DAVE K 36 LET, OMAHA, NEBRASKA
MUŽ HLEDÁ ŽENU
VAŠE SPOJENÍ
Udělal jsem fotky, začal si psát s lidmi. A skončil jsem u jedné konkrétní
ženy.
Všechno šlo dobře, psali jsme si a domluvili si rande.
Byl jsem tam hodinu. Servírka se ptala, jestli jsem dostal košem a já, že to tak
vypadá.
PŘIJDU, ALE MÁM ZPOŽDĚNÍ
Tak jsem tam ještě chvíli seděl.
A seděl.
A když jsem si už říkal, že nepřijde, poslala mi další zprávu.
TADY CARI
NASER SI
Podělal jsem to a pustil Keri zpět do svého života.
Ale tentokrát to začalo být mnohem horší.
Zničehonic se z Ejmy, mojí bývalé, stal terč.
POČKEJ, AŽ JÍ PODŘÍZNU HRDLO
Začaly mi chodit zprávy od Keri, abych se držela od Dejva dál.
KDYBYCH SE TĚ MOHLA ZBAVIT, UDĚLÁM TO
Bála jsem se.
Ale pak se začaly ty zprávy týkat mých dětí.
Jednou o víkendu jsem si šla s dětmi na chvíli hrát do parku.
RYAN JE NA SKLUZAVCE
A TY STRKÁŠ DO LEXI NA HOUPAČCE
Věděla přesně, co právě děláme.
Pomyslela jsem si: "Sleduje mě ta žena neustále?"
Jednou v noci mi přišla od Keri zpráva a v ní stálo, že podřízne hrdla mých děti ve
spánku.
Našla jsem syna, jak spí na gauči s bejsbolovou pálkou... Vzbudila jsem ho, aby
šel spát k sobě do pokoje, a když jsem se ho zeptala: "Proč spíš na tom gauči?", tak
řekl, že nás chce chránit. Bylo to srdcervoucí.
Děti by se takhle cítit neměly.
Sháním nějakou ruční zbraň.
Hledáte něco, co má zaměřovač?
Cítil jsem, že je jen otázkou času, než se někdo zraní. Potřeboval jsem svoji rodinu
chránit. A tak mi otec koupil pistoli. Byl to Smis Vesn, ráže 9 mm, automat.
Přineste ji a my ji seřídíme.
Nejsem žádný pistolník. Nebudu ji mít u pasu. Tak jsem ji schoval do nejvyšší
poličky v pokoji, aby byla mimo dosah mých dětí, ale abych na ní dosáhl já, kdybych
cítil, že je potřeba. Nechtěl jsem, abych ji někdy musel použít.
Ten případ je tajemný. Ale to, co bylo vidět nejvíc, bylo to, že Keri nikdo už
dva roky neviděl, ani o ní neslyšel.
E-maily, zprávy a sociální sítě samy o sobě nebyly důkazem, že Keri Fárvrová
žije.
V těch zprávách Keri říkala, že odchází z práce, stěhuje se Kansasu a že potřebuje
prostor.
Ale když jsme se koukali na fotky Keriina domova od původních vyšetřovatelů,
tak jsme zjistili, že má skříň plnou oblečení... Všechny její věci byly pořád v
domě.
Jako by se měla hned zítra vrátit. Nebo hned odpoledne. Nic se nezměnilo.
Postel ustlaná, kabát pořád visel na židli.
Nic nenasvědčovalo tomu, že se sbalila a odstěhovala do jiného města.
Přišly nám Keriiny bankovní záznamy, na kterých jsme viděli dvě transakce, které
se staly pár dní potom, co zmizela a potom už nic. A je samozřejmě těžké
existovat bez peněz.
V době, kdy Keri zmizela, jí umíral otec.
A myslím, že když byl její táta nemocný, tak by nikdy neodešla.
Dva, tři týdny potom, co zemřel, se mi o něm zdál velmi živý sen a v něm mi řekl:
"Nens, to nic, je tu se mnou."
Pořád vidím jeho tvář.
Ale musela jsem tu být pro Maxe, aby měl slušný život. Bylo mu jen čtrnáct.
Možná to byl mateřský instinkt, ale věděla jsem, že tu s námi Keri už není.
Když si s námi přišel Džim opět promluvit, řekla jsem, že si nemyslím, že
odešla sama. A on se na mě podíval a řekl, že si to taky nemyslí. A já ho
objala a rozbrečela se, protože mi tohle dosud nikdo oficiálně neřekl.
Jestli není Keri naživu, tak je to velký zvrat.
Byla to jen teorie a spekulace, ale šli jsme dál... a hleděli na případ optikou
vyšetřování úmrtí.
Věděli jsme, že Dejv a Liz už dostávali ty obtěžující zprávy od Keri několik let.
Ale pokud byla Keri mrtvá, tak ty zprávy jistě neposílala... Abychom zjistili, co se
Keri stalo, museli jsme přijít na to, kdo je posílá.
Potřebovali jsme ajťáka.
Jen vteřinku.
Mám tu Sojlent... ve kterém je kofein. Pak tu mám kávu, ve které je kofein. A pak
zbytek poslední kávy, ve které je kofein.
Tony Kava pracoval pro Aj Tý oddělení a taky dělal dobrovolníka pro kancelář
šerifa jako zástupce.
Sojlent.
Tohle nerdi pijí místo jídla. Většinou vypiju dva až tři za den a pak si dám
trochu humusu.
Jako záložník dostával Tony dolar za rok, aby pomáhal s digitálním forenzním
vyšetřováním.
Nevím, jestli je to vidět, ale taky jsem na autistickém spektru.
Asi to dává smysl, když vidíte, že jím a piju to samé každý den. Myslím, že to
vlastně vyšetřování pomáhá.
V případu Keri Fárvrové tu byly stovky tisíc mejlových zpráv a stovky tisíc
textovek. Přes dva roky digitální stopy. Pokud zjistíme, odkud ty zprávy
přicházejí, tak možná přijdeme na to, co se Keri stalo.
Každý počítač má IP adresu.
Internetový protokol.
Je jako adresa vašeho domu, jen pro počítač. Takže pokud zjistíme IP adresu
e-mailu nebo toho, odkud byla poslána zpráva, tak to můžeme použít k vystopování
skutečného místa.
Ale zdálo se, že ten, kdo ty zprávy posílal, používal spousty služeb ke skrytí
IP adresy: VPN, proxy, občas dokonce WIFI v Mekdonalds.
Byl jsem si jistý, že IP adresa, která bude klíčem k tomu všemu, tam někde je...
Řešením bylo vytvořit potřebný program.
Říkám mu Dex.
A až bude Dex funkční, můžu mu položit otázky.
Snažil jsem se najít v té chaotické změti informací vzorec.
Měli jsme miliony IP adres. Otázkou bylo, kolik z nich je unikátních.
To počet zúžilo na 13 tisíc.
Další příkaz byl, aby mi ukázal nejčastějších deset IP adres v tomto
případu.
Z deseti nejčastějších IP adres z případu, je jich osm VPN. S těmi toho moc
neuděláme.
Ale ta nejčastější, kterou bylo možno vidět, byla IP adresa 174 71 6 113.
Tahle IP adresa byla spojená s domem v Kansl Blafs v Ajově... Byl to dům muže
jménem Tod Batrbó. To byl pro mě velký šok, protože Tod pracuje v Potavatami
Kaunty a jsem jeho šéf.
Tohle byla... docela zvláštní situace.
Prvním krokem bylo skrýt složku našeho případu, protože jako člověk z Aj Tý k ní
budete mít přístup.
V tu chvíli jsme mohli požádat o povolení k prohlídce jeho domu.
Toda jsme podezřívali... Je to člověk přes Aj Tý a tento případ je velmi digitální.
Ale taky jsme se ho zeptali, jestli tam s ním někdo žije a používá WiFi.
Řekl nám, že má střídavý vztah s jednou ženou.
A ta žena s Todem žila od chvíle, kdy jí shořel dům.
Todova komplikovaná přítelkyně byla Liz Goljarová.
To mě uzemnilo. Případ se otočil o 180 stupňů jen takhle.
Tod nám řekl, že Liz Goljarová používala jeho WiFi celé roky.
Když dáme dohromady digitální stopu ze všech mejlových účtů a všeho dalšího, je
zřejmé, že všechny cesty vedou k Liz.
Vše naznačuje, že se Liz vydávala za Keri od chvíle, kdy zmizela.
Každá zpráva, která přišla Dejvovi, Liz, Nensy, Maxovi, přišla od Liz samotné.
Věřili jsme, že Liz byla oběť. To není pravda. Ve skutečnosti je Liz ten stolker.
Přišli šerifové a řekli mi, že za tím vším stojí Liz.
Hlava mi jela na plné obrátky.
Šel jsem do dílny, kde jsem měl kufr s nářadím, opřel se o něj a brečel.
Snažil jsem se projít si všechny ty střípky a dát je dohromady.
Keri nikdy nebyla ta, kdo stál před mým domem a psal mi.
Keri nebyla ta, kdo mi poškrábal auto, zapálil Lizin dům nebo mi rozmlátil okna.
Celou tu dobu mě sledovala Liz... Úplně mě tím oblbla.
Netrvalo mi dlouho... než jsem si to probral v hlavě a došel k závěru, že je
Keri nejspíše mrtvá. A to je velké sousto.
A to je ještě slabé slovo.
VSTUP ZAKÁZÁN
V tuto chvíli jsme věřili, že za to, co se Keri stalo, byla odpovědná Liz, ale
dokázat jsme mohli jen to, že se za ni vydává. A nic víc. Nemohli jsme říct, co
se Keri stalo, ani, že v tom má Liz prsty, a tak jsme ji nemohli zatknout.
Ale v tom, co se Keri stalo, byla hlavní podezřelou... Takže jsme se teď museli na
všechny důkazy podívat z úplně jiného úhlu.
Původní vyšetřovatelé věřili, že Liz byla oběť... a obsah jejího telefonu stáhli jen
měsíc a půl potom, co Keri zmizela.
Když jsem do Lizina telefonu nahlížel, všiml jsem si něčeho, co
původním vyšetřovatelům uniklo.
Byla to fotka Keriina vozu, pořízená na Štědrý den roku 2012.
Ve složce případu vidíme, že policie auto zajistila až 8. ledna... Podle té fotky se
zdá, že Liz celou dobu věděla, kde to auto je... Tento fakt odhalil úplně nový aspekt
našeho vyšetřování.
Poté, co bylo vozidlo v lednu 2013 zajištěno, tak šlo na prohlídku.
A když jsem si prohlížel hlášení, zjistil jsem, že byl nalezen otisk prstu.
Nalezli jej uvnitř auta na krabičce s mentolkami ve středovém panelu.
Nechali jsme jej tedy porovnat s otisky, které jsme měli od Liz.
Byly shodné. Otisky na té krabičce patřily Liz.
Tohle byl dobrý důkaz toho, že Liz byla v Keriině autě dříve, než jsme ho 8. ledna
2013 zajistili.
Byl to pro nás velký zlom... Ale i přesto to nebyla odpověď na otázku, co se s Keri
stalo nebo kde teď vlastně je.
V tu chvíli bylo v sázce příliš, protože jsme nevěděli, čeho všeho je Liz schopná.
Když jsme hledali další důkazy, rozhodli jsme se dát do Lizina auta
sledovač.
Neustále jsme monitorovali její polohu Dží Pí Es.
Zjistili jsme, že jezdí denně k Ejmyně domu a krouží kolem něj.
V tomto stádiu jsme se začali obávat o Ejmyno bezpečí.
V neděli jsem byl přes noc u dětí. Domů jsem dojel okolo osmi třiceti, devíti...
Přišel jsem do ložnice, abych se převlékl... a když jsem otevřel dveře
skříně, hned jsem si všiml, že někdo hýbal s pistolí.
Nebyla tam. Prostě zmizela.
Úplně se mi z toho sevřel žaludek.
Tísňová linka, jaký je důvod vašeho hovoru?
Postřelili mě.
A kde se nacházíte?
Jsem v parku kousek od šerifovy stanice.
V noci 5. prosince 2015 jsem řídil dopravu u výstavy betléma. A během toho
jsem z vysílačky uslyšel, že došlo ke střelbě v parku Big Lejk.
Dobře. Krvácí vám ta rána hodně?
Nohu i chodidlo mám celé od krve.
Tak jo... Je ten pachatel stále poblíž?
Asi ne, utíkali pryč.
Postřelená žena v parku Big Lejk... Když jsem to uslyšel, srdce se mi propadlo až
někam k žaludku... Takhle. Byl jsem přesvědčen, že tou postřelenou je Dejvova
bývalá žena Ejmy Florová.
Víte, kdo to byl?
Ne.
A byl to muž nebo žena?
Žena.
Později v televizním zpravodajství říkali, že jméno té postřelené ženy je Liz
Goljarová.
Běžela nám všem v hlavě otázka.
Kdo by chtěl střílet na Liz?
Vyděšení a obavy doprovázejí dnešní střelbu v místním parku.
Ženu, která střelila další ženu do nohy, zatím nemůže policie najít.
Okolnosti jsou zvláštní.
Slyšela jsem jen: "Policie, otevřete!"
Otevřela jsem a stáli tam dva policisti s vytaženými zbraněmi. Byla jsem bez sebe.
Říkala jsem si: "Co teď bude s mými dětmi?" Jdu do vězení.
Když se Liz po té střelbě uzdravila, tak jsme ji pozvali do kanceláře šerifa na
výslech.
Jsem vyšetřovatel Doty a pracuji pro kancelář šerifa.
Jsem si vědom toho, co se přihodilo v Big Lejk.
Jo.
Četl jsem policejní hlášení a podle něj je hlavní podezřelá Ejmy... Ano?
No, nepřekvapilo by mě to.
Mm-hm.
Ve skutečnosti jsem ale Ejmy nepodezíral.
Znělo to šíleně, ale mysleli jsme, že si to udělala Liz sama.
Byli jsme předvědčení, že zbraň Liz ukradla z Dejvova bytu.
A pak ji namířila proti sobě.
Střelili mě do nohy.
Zdálo se, že chce na Ejmy narafičit nejen tu střelbu, ale i Keriinu vraždu.
Vím, že je mezi vámi a Ejmy nevraživost.
Stejná nevraživost, jakou má ona i ke Keri.
Tohle říkala?
Řekla to Dejvovi a řekla to i mně.
Jaká nevraživost byla mezi ní a Keri?
Prostě by z ní chtěla vymlátit duši.
Věděli jsme, co na nás Liz hraje, a rozhodli jsme se hrát s ní.
Podle mého názoru je možné, že pokud měla dost odvahy na to postřelit vás,
tak úplně stejně tak mohla něco provést Keri.
Doufali jsme, že bude chtít být co nejvíce nápomocná, pokud si bude myslet, že Ejmy
zavřeme. Tak jsme to použili, abychom obrátili karty a nastražili na ni léčku.
Mohli bychom se teď vrátit k případům, kdy jste byly s Ejmy v kontaktu?
A jen si prosím zkuste vzpomenout,
jestli tam byla i nějaká vážnější výhrůžka, než "Hele, chci Keri zmlátit".
Pokud třeba řekla nějakou opravodou výhrůžku
nebo naznačila, že někdy něco Keri provedla, to by pro nás byla velice cenná
informace.
Fajn.
Protože na tom bychom mohli postavit případ.
Doufali jsme, že Liz napíše něco sama sobě jako Ejmy... a že z toho získáme dost
na to, abychom mohli postavit ten případ proti Liz.
Liz si myslela, že je chytřejší než my. Ale hrála jen dámu a my šachy.
KOMU: LIZ GOLYAR PŘEDMĚT: CARI
V PARKU BIG LAKE JSEM NA TEBE STŘÍLELA PROTOŽE SE NECHCEŠ DRŽET OD DAVEA DÁL
Jen pár dní po našem výslechu nám začala Liz přeposílat zprávy od Ejmy.
Doznala se, že na ni střílela, protože se nechce držet od Dejva dál.
Věděli jsme, že to Liz píše sama sobě pod Ejmyným jménem.
Byl to dobrý začátek, ale věděl jsem, že toho budeme od Liz potřebovat více k tomu,
co se vlastně Keri stalo.
Věděl jsem, že policie nemůže Liz jen tak zatknout, protože nemají dostatek důkazů
na obvinění.
Ale já, moje děti a Ejmy jsme byli v ohrožení. Netušili jsme, co všechno se
může stát nebo jaké šílenství může přijít.
Když se může střelit sama, čeho dalšího je ještě schopná?
Toho jsem se moc bála.
Měli jsme starosti o Ejmy a její děti. Tak jsem vymyslel plán.
Spojil jsem se s Dejvem a rozhovor si nahrál.
Mluvím jako otec s otcem, chlap s chlapem.
Udělal bych cokoli, abych mohl být u svých dětí, jak nejvíc to jde.
Kdybych byl vámi, tak se s Ejmy sestěhuju.
Tak jo.
Kdybych se měl vrátit k bývalé a sestěhovat se s ní, tak budiž, pokud budou
děti v bezpečí.
Fajn. Dám na vaši radu.
Měl jsem s tím plánem i postranní úmysly? Ano. Věděli jsme, že až Liz zjistí, že se
Dejv stěhuje k Ejmy, tak teprve uvidíme opravdu syrové emoce z její
strany.
Vyšetřovatel Doty.
Jo.
A s kým to mluvím?
Liz.
Liz. Co se vám děje?
Pořád ji nezatkli.
Ona někoho zastřelí a pak zabije někoho dalšího,
a pak se sestěhuje s Dejvem a bude volná,
a vy ji nezatknete.
Pokud s námi Ejmy nemluví, tak toho tolik udělat nemůžeme.
Jste tam?
Jo.
Pokud vám řekne něco konkrétnějšího, tak to pak můžeme použít v případu.
Jo.
Tak jo. Nashle.
Telefonát s Džimem byl bod zvratu. Plán skutečně fungoval.
Ta noc pro nás byla opravdu zlomová.
Liz nám začala přeposílat další zprávy od Ejmy.
Ale tentokrát se na povrch začaly dostávat detaily o Keriině vraždě.
Ty mejly vypadaly jako vrahův popis toho, co se stalo.
ŽIVOT Z NÍ VYPRCHAL
Věděli jsme, že to není Ejmy. Věděli jsme, že je to Liz a jenom se za Ejmy
vydává.
Ty mejly popisovaly, jak zaparkovala na opuštěném parkovišti, zakryla Keri
plachtou a spálila ji.
Jako detektivové jsme byli nadšení, protože jsme možná právě dostávali důkazy,
které jsme hledali léta.
Ale současně to, co mejly popisovaly, byly příšerné věci.
NACPALA JSEM JI DO PYTLŮ NA ODPAD
Pokud bylo doznání v mejlech pravdivé, znamenalo pro nás obrovský zvrat, protože
až do této chvíle jsme netušili, co se Keri stalo. Věřili jsme, že v tom Liz
jede, ale nevěděli jsme, co provedla.
Společné téma těch mejlů bylo to, že došlo k pobodání v Keriině autě. To nás
opět přivedlo zpět k tomu vozidlu, ale tentokrát jsme hledali stopy krve.
Použili jsme činidlo na přítomnost krve.
Nastříkali jsme ho, kam jen to šlo.
Tato chemikálie po kontaktu s krví svítí pod černým světlem.
Posvítili jsme na přední sedadlo, sedadlo spolujezdce, na zadní sedadla, do zádní
části.
Nenašli jsme nic.
Žádné stopy krve.
Ale bylo to Keriino auto. Je možné, že ho řídila, když jí pobodali.
Tak jsem sundal potah sedadla řidiče... Nic pod ním ale nebylo. Jen obyčejná pěna.
Tak jsem sundal potah i ze sedadla spolujezdce.
Ve spodní části byla velká rudá skvrna.
Asi máme místo činu.
Jedeš s Pembrůksem?
Jo, pojedu s ním.
Vyšetřovatel Ejvis mi zavolal a řekl, že mi jen chtějí dát vědět, že ji zatkli.
V tu chvíli mi přišlo, jakoby část tíhy spadla z mých beder... Ale ne všechna.
To, co se pomalu sbíralo během těch čtyř let, se nedá jen tak vypnout... Takhle to
nefunguje.
MÍSTO VYHRAZENO PRO ÚŘEDNÍ VOZIDLA
Důvod, proč zde dnes na té židli sedíte, je proto, že mi dlužíte odpověď na spoustu
otázek.
Viděla jste někdy Keriino auto?
Neviděla?
Ne.
Fotku jejího Fordu Explorer s poznávací značkou máte v telefonu.
Nikdy jsem ho neviděla.
Nikdy.
Ale řídila jste ho.
To teda ne. Nikdy jsem v jejím autě nebyla.
Ani jsem nebyla u něj. Nikdy.
Jsou tam vaše otisky.
Ne, nebyla. Nelžu vám.
Nikdy jsem u toho auta nebyla. Ani jsem ho neviděla.
Byl bych rád, abyste se teď zamyslela, ano?
Nad tím, jakým směrem se chcete vydat.
Jestli teď projevíte lítost
nebo tu budete chladnokrevně sedět,
protože teď... po čtyřech letech...
chce její rodina rozřešení.
Roky a roky...
někdo posílal e-maily z Keriiných falešných účtů.
A na čí dům ukazují IP adresy?
Na váš.
Proč jste ty mejly posílala?
Žádné mejly jsem neposílala.
Přicházejí od vás.
Nepřicházejí.
Nenechám se obvinit z něčeho, co jsem neprovedla.
Všechno to ukazuje na vás.
Domluvila jsem a chci tady svého právníka.
V reportáži přinášíme zprávu o zatčení.
Goljarová byla obviněná z vraždy prvního stupně, a nyní je ve věznici v Potavatami.
Sice jsme Liz zadrželi, ale to neznamená, že je konec vyšetřování. Tenhle soud bude
oříšek... Bylo třeba, aby s námi spolupracovali výjimeční žalobci.
Při pohledu zvenčí... se ten případ opravdu zdál přitažený za vlasy.
Říkala jsem si, jak asi přesvědčím soud... aby věřil, že je to pravda.
Tohle byl člověk, který poškrábal vlastní auto, pořezal vlastní oblečení.
Tahle osoba dokonce zapálila vlastní dům. A kdo je vůbec schopen střelit se sám do
nohy? Největší starosti mi ale dělalo, jak dokázat vraždu bez těla.
Musíme dokázat za A: Že je Keri mrtvá, a za B: Že ji zabila Liz.
Byla to náročná práce. Ve dne, v noci jsme hledali nějaký důkaz, který by
dokázal, že je Keri mrtvá.
S Ejvisem jsme doslova obrátili každý kámen. Chtěli jsme všechno, co by nám
mohlo potenciálně pomoct s případem.
Bylo to vyčerpávající. 12, občas 14, 16 hodin denně jsme procházeli zase ta samá
data z telefonu, která jsme už prohledali tisíckrát.
Chtěli jsme si být jistí, že nám nic neunikne... Všechny ty maily, ty mailové
účty, ani jeden nám nesměl uniknout.
Zaplatil jsem za to daň.
Manželství bylo v troskách. Věděl jsem, že asi nejsem dobrý táta a lámalo mi to
srdce.
Asi rok před tím, než jsem začal pracovat na tomto případu, mi byl diagnostikován
nádor na mozku.
A v momentě, kdy ten případ začal nabírat na obrátkách, se nádor zvětšoval.
A to znamenalo operaci.
Tak jsem se ptal, jestli to ovlivní mé pracovní schopnosti. A odpověděli mi, že
může.
Tak jsem rovnou řekl, že na operaci nejdu. Ne, dokud tohle neskončí.
Byli jsme tomu oba stoprocentně oddaní. Doufali jsme, že najdeme ten jeden
chybějící dílek.
Ke všem jsme se vraceli a ptali se jich, jestli je něco, co nám neřekli.
Vyslýchali jsme Dejva už asi potřinácté nebo počtrnácté.
Už se chystali odejít, ale pak se zastavili. Kava se otočil a jen tak něco
prohodil.
Ještě něco. Máte z listopadu a prosince 2012 nějakou elektroniku, na kterou bychom
se mohli podívat a kterou jste nám nedal?
Šel jsem do skladu a trochu se tam pohrabal.
A někde na dně jsem našel starý tablet, celý zaprášený a úplně vybitý.
Nic zajímavého. Ale byla v něm paměťová karta. Měl v sobě tuhle mikro SD kartu.
Když jsem tu kartu prozkoumal,
tak na ní vůbec nic nebylo.
Vůbec nic. Byla vymazaná.
My ale můžeme najít i smazané informace, tak jsem to udělal.
No a pak...
Pak jsem našel asi jedenáct tisíc miniaturních fotografií.
Začal jsem si je prohlížet a viděl jsem na nich spoustu selfíček Liz.
Selfí Liz. Další selfí Liz. A další.
Rozbušilo se mi srdce.
Z dat u těch fotek...
nám došlo, že se jedná o kartu z Lizina telefonu z doby, kdy zmizela Keri... To je
velký.
Začal jsem procházet tisíce fotografií.
Je mezi těmi z roku 2012 snad něco, co nám může pomoct s případem?
Mezi tisíci fotkami mě jedna zaujala.
Myslel jsem, že je to jen kus dřeva. Nemyslel jsem, že to bude mít s případem
souvislost, ale byl jsem zvědavý, protože tahle vypadala jinak.
Když jsem se na to podíval z různých úhlů, pomyslel jsem si, že to vypadá jako
chodidlo.
Víte, nejsem patolog, ale mám tady Grejovu knihu anatomie, tak jsem šel do poličky.
Byl v ní nákres, který ukazoval, kde jsou v chodidle žíly. A že existuje něco, čemu
se říká venózní mramorování, kdy začnou být po smrti tyto žíly vidět.
Tak jsem si pomyslel, že se možná koukáme na fotografii mrtvého těla.
Možná je to Keriino chodidlo.
Když mi volali, byl zrovna víkend po Dni prezidentů.
Museli jste opravdu zašilhat.
Ale byla tam naděje, že teď můžeme přinést k soudu více důkazů.
Taky jsme si mysleli, že dokázat, že to chodidlo patří Keri, můžeme podle toho
tetování.
Spojili jsme se s Nensy a zeptali jsme se, jestli měla Keri tohle tetování.
Odpověděla, že ano. Keri měla na chodidle tetování... Byl to čínský symbol pro matku.
Přinášíme zprávy o ženě souzené za vraždu.
Žalobce tvrdí, že se milostný trojúhelník stal osudný,
ale podle obhájce k vraždě možná ani nedošlo.
První den soudu jsem byla trochu nervózní.
Nečekali jsme, že tento případ půjde jako po másle... protože jsme museli dokázat
nejen to, že je Keri mrtvá, ale také, jak byla zabita, způsob a úkladnost. Byly před
námi velké výzvy.
Je to podivný a zvrácený případ osudové přitažlivosti.
Až do toho soudu jsem netušila, co se Keri vlastně stalo.
Ctihodnosti, není pochyb o tom, že je Keri mrtvá,
a dle důkazů byla zabita v Omaze.
Kéž by to tuto rodinu nikdy nepotkalo.
Muset poslouchat, že Keri pobodali, bylo tak...
Je to vaše dítě. Tohle prostě nikdy nechcete slyšet.
Je to noční můra.
Ta fotka je trofej.
Památka na odporný čin, jako by se jednalo o nějaký úspěch.
Samozřejmě se mě snažili varovat, co přichází, ale myslím, že to dost dobře
nejde... Když se dozvíte, že vaši dceru někdo zohavil a...
zahodil.
Nikdo na tomto světě ji neviděl a neslyšel o ní...
od 13. listopadu 2012.
Tohle mě drásá.
Ta nejhorší část je čekání na verdikt... Moc toho nenaspíte...
Procházíte si důkazy... Udělali jste vše, co jste mohli?
Vzpomínám si, že v soudní síni bylo... napětí.
Byla tam média a rodina.
Čekali jsme, až přijde soudce.
Jedna část mě chtěla věřit, že to, že je vinna, je předem jasné, ale všichni jsme
se báli toho, že je zde velká šance, že odsud odejde.
V sázce bylo hodně. Pokud Liz neodsoudí, tak Keriino jméno nebude očištěno. Nad
Nensy, Maxem a celou rodinou bude už navždy stín.
Povstal jsem a vzpomínám si, že se mi třásly ruce z toho, jak nervózní jsem byl.
Po pečlivém zvážení všech důkazů bylo shledáno,
že námitka obhajoby, že stát neprokázal své tvrzení,
protože se tělo Keri Fárvrové nikdy nenašlo...
Stáhl se mi žaludek a stáhlo se ve mně úplně všechno.
Věci, které říkal, zněly tak, že nebude shledána vinnou.
Byla překonána nesmírným množstvím důkazů,
které stát během soudního procesu poskytl.
Ale pak se to, jak mluvil, změnilo.
Keri Fárvrová jen tak z vlastní vůle nezmizela z povrchu zemského.
Naneštěstí byla zavražděna.
Soud usnesl, že nade všechny pochybnosti,
obžalovaná úmyslně Keri Fárvrovou zavraždila...
se zlým záměrem a úkladností...
přibližně dne 13. listopadu 2012 zde v Dagles Kaunty v Nebrasce.
Došlo na pláč a objetí se všemi členy rodiny.
Cítil jsem se za Nensy a Maxe velmi smutně, protože přišli o svou dceru a
matku a tu jim už nikdo nevrátí. Ale to málo, co jsme jim vrátit mohli, bylo
očištění Keriiny pověsti uvnitř této malé komunity.
Lidé předpokládali, že Keri zešílela a to je samozřejmě velmi zraňující... Tohle má na
tu rodinu hluboký vliv.
S Nensy a Maxem jsme se během toho všeho hodně sblížili.
Zatlač, zatlač, zatlač.
A taky jsme zjistili, kdo Keri vlastně byla.
No, panečku.
No tak, mamčo.
A je to, tak pojď. Pojď. No tak pojď.
Zlatíčko, musím vyndat tu sušenku. Vidíš?
Mohli jsme vidět, že byla skvělá matka, a že to byl dobrý člověk.
Tak jo.
- No teda! - Vytáhl ji?
Zvládl to, ne?
Co udělal?
Podívej na něj.
Musíš ho otočit, otoč ho.
Žena, se kterou jsem randil, měla cíle, byla usměvává... a chtěla něčím být.
Snažila se najít své místo na slunci.
Moc mě mrzí, co se stalo.
Kdybych Keri nepoznal, ona by nepoznala Liz a nic z toho by se nestalo.
Kdybych si mohl vybrat mezi tímhle šílenstvím a... tím, že Keri řeknu, že nemám
zájem, řekl bych, že nemám zájem.
Ale nebylo na výběr. Jo.
- Fajn, tak které že jsou moje? - Šest a deset.
No teda, to nevypadá dobře.
Tady deset, šest.
No jo, ale nelíbí se mi nic z toho.
Tak tref všechny.
To udělám.
Budu už navždy vděčná Džimu Dotymu, Rajenovi Ejvisovi a Tonymu Kavovi.
Zase jsem na řadě?
Ty fakt nevíš, jak se to hraje?
No, už jsem to viděl.
Jo.
Díky nim jsem se nezbláznila.
A...
budou už navždy moji.
V tom, co dělají, jsou skvělí.
A nebýt jich, tak stále žiju v nejistotě.
LIZ GOLYAROVÁ BYLA ODSOUZENA K DOŽIVOTNÍMU TRESTU
BEZ MOŽNOSTI PODMÍNEČNÉHO PROPUŠTĚNÍ