Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg har en viss skyld i dette.
Mange fæle ting har skjedd med bra folk...
på grunn av en rekke hendelser der jeg har stått i sentrum.
Nødetaten, hva er adressen?
Jeg har blitt skutt. Å nei!
Et trekantdrama med dødelig utgang.
HORE
Av alle sakene jeg har hatt, er dette den mest bisarre og forskrudde.
Forsvaret hevder at det kanskje ikke dreier seg om drap.
Jeg var besatt av saken. Alle var det. Men vi visste at det ville bli tøft.
Vi hadde verken et lik eller et våpen.
Vi hadde knapt et åsted.
Alle drapssaker har jo det.
Jeg trodde jeg hadde sett alt, men aldri noe som dette.
Jeg fryktet for barna mine.
Denne personen er skremmende. Hvem vet hva vedkommende er i stand til?
Det eneste ordet jeg tenker på, er "monster".
ELSKER
STALKER
ELSKER-STALKER-MORDER
Det må ha vært i 2000.
Jeg jobbet som mekaniker på en bensinstasjon.
En dag begynte en blond, pen kvinne å jobbe der.
Han ba meg ut på date, på en keitete måte.
Jeg ble tiltrukket av det klønete ved ham.
Jeg ble fort forelsket i ham.
Før vi visste ordet av det, hadde vi alt unntatt det hvite stakittgjerdet.
Den amerikanske drømmen, vet du.
Nesten.
Dave jobbet dag, jeg jobbet kveld. Vi så ikke mye til hverandre.
Det var da vi begynte å vokse fra hverandre.
Vi var bare ikke lykkelige sammen lenger, og det var nok på tide å skille lag.
Jeg bestemte meg for å flytte hjem, og jeg tok med meg barna.
Det kom ikke på tale å skilles fra ungene,
så vi måtte bo på samme sted, skilt eller ikke.
Og dermed flyttet jeg til Omaha i Nebraska.
Men jeg ante ikke hva jeg hadde i vente.
Jeg begynte på nytt som singel.
Det er litt ensomt på et nytt sted der du ikke kjenner noen.
Jeg fikk meg jobb i bilindustrien som mekaniker.
Jeg skaffet meg en ettroms, ganske fin.
Jeg var 35 og vill og fri, og jeg var fast bestemt på å nyte det.
SØK
Plenty of Fish. Det var den alle brukte, visstnok.
Jeg var ikke ute etter noe seriøst.
...UFORPLIKTENDE MORO
LEGG UT PROFIL
Så jeg er ganske spent.
MATCHER DEG MED 10654 KVINNER
DU HAR 0 TREFF.
Null, niks, ingenting.
Er jeg så ille at ingen vil snakke med meg?
Noen dager etter det...
...sjekket jeg igjen...
INNBOKS - NY
Det var da Liz kom inn i livet mitt.
Hun virket veldig kul, jordnær.
Hun hadde et rengjøringsfirma.
Hun elsket åpenbart dyr.
Hun hadde to hunder, en katt
og en stor slange.
Det viste seg at vi hadde mye til felles.
Begge likte science fiction, actionfilmer, heavy metal.
Hun likte motorsykler, jeg hadde en motorsykkel. Fulltreffer.
Begge hadde en sønn og en datter.
Begge var ensomme.
Dette var min første ordentlige date på årevis.
Jeg var ganske nervøs,
men vi fant tonen så det holdt.
Hun smilte ofte, var energisk.
Full av liv.
Vi dro på byen, gikk på bar.
Det var lenge siden for min del, og da jeg fikk grønt lys, var jeg med.
Det var en perfekt blanding.
Jeg hadde mitt eget privatliv,
men hadde en jeg kunne oppsøke når jeg ville prate eller henge.
Det var akkurat det jeg trengte på det tidspunktet.
Allerede på den første daten vår
hadde jeg gjort det klart for Liz at jeg ikke ville binde meg.
Og så, en dag...
kom Cari Farver inn i livet mitt.
Det første jeg tenkte, var: "Dæven, hun er fin."
- Hei! Du ser ut som en bilmekaniker. - Bare ser ut som.
Vi smilte til hverandre.
Kan du ta en titt på bilen min?
Ja visst.
Hun var kunde, jeg var sjef, det var det.
Vi møttes nok aldri igjen.
Supert, mange takk.
Et par uker senere
går jeg gjennom profilene på en datingside,
og jeg finner en jeg kjenner igjen.
Det var jenta fra verkstedet, Cari Farver.
Og jeg tok kontakt, så klart.
SEND MELDING
"Jeg kjenner deg."
Hun skrev tilbake: "Jeg kjenner deg også." Og det var det.
Første date var ganske bra.
Hun fortalte meg litt om livet sitt. Hun hadde vokst opp i en liten by.
Hun hadde fått et barn da hun var ganske ung.
Men hadde tatt opp studiene igjen.
Hun hadde en jobb innenfor feltet sitt. Datamaskiner var hennes greie.
Livsgleden og pågangsmotet hennes skilte henne ut
fra resten av kvinnene jeg hadde møtt.
Hun var smart og sexy. Altfor bra for meg.
Men jeg spurte om hun ville bli med hjem, og hun sa ja.
Vi har ikke rukket å ta av oss jakkene
før noen står på døra.
Det er Liz.
"Jeg må hente noe fra leiligheten din."
Dette blir vanskelig.
Jeg forklarer Cari hva som foregår.
Den samtalen var skikkelig klein.
Cari og Liz så på hverandre i tre sekunder, kanskje.
Etter at Liz hadde dratt,
ringte jeg Cari og hun sa: "Jeg er snart hjemme.
Kan du ikke komme hjem til meg?"
Hun bodde i Macedonia, en liten by rett over grensen, i Iowa.
Da jeg kom dit, sa hun: "Hør her, vi er ikke kjærester,
er ikke monogame. Dette er uforpliktende moro."
Og jeg bare: "Herregud. Hva faen?"
Ja! Jeg er med.
Cari jobbet tre kvartaler fra leiligheten min,
så vi begynte umiddelbart å tilbringe masse tid sammen.
Det var ikke bare sex.
Vi snakket mye sammen.
Og jeg var glad for å ha henne der.
En morgen sto jeg opp klokka seks for å dra på jobb.
Jeg ga henne et lite kyss, jeg dro.
Jeg visste det ikke da,
men den dagen skulle forandre livet mitt for alltid.
Rundt ti, halv elleve,
får jeg en melding fra Cari.
HEI, VI BURDE FLYTTE SAMMEN
Og jeg tenkte: "Jeg har kjent deg i to uker.
Ja, det har vært heftig, men også bare to uker."
JEG TRODDE VI HADDE SNAKKET OM DETTE
Ikke før jeg hadde sendt den,
fikk jeg en hel haug med meldinger tilbake.
GREIT, DRA TIL HELVETE
DU HAR ØDELAGT LIVET MITT
JEG VIL ALDRI SE DEG IGJEN
Det var et sjokk.
Vi hadde et forhold, men ikke så seriøst.
Uansett hvor godt du kommer overens med noen,
kjenner du dem egentlig ikke.
Da jeg dro hjem til lunsj, var det ingen tegn til Cari.
Alle sakene hennes var borte. Hun var borte.
Jeg var lei for at det ikke fungerte,
men jeg prøvde å gå videre.
Jeg hørte ikke fra Cari på et par dager,
og så fikk jeg plutselig meldinger fra henne igjen.
DU ER EN JÆVEL
JEG SKAL ØDELEGGE ALT FOR DEG
Det begynte forsiktig,
men det tok snart av.
Slemmere, frekkere...
SLIK DU ØDELA MITT
...mer truende ettersom tiden gikk.
Jeg skjønte ikke hvorfor hun trakasserte meg.
På den tiden
var Cari i høyeste grad egen.
Hun sa hva hun mente.
CARIS MOR
Jeg visste at hun hadde møtt noen.
Det var et nytt forhold,
og nye forhold er alltid interessante i førsten.
Han bodde bare et par kvartaler fra der hun jobbet, noe som hjalp,
og hun var ofte der.
Så jeg stusset ikke over at jeg ikke snakket med henne.
Men etter en stund fikk jeg fortsatt ikke tak i henne.
Mødre og døtre har alltid opp- og nedturer, og det hadde vi,
men det var så rart at jeg ikke kunne få tak i henne.
Jeg er på jobb, og medarbeideren min bak disken kommer
og sier: "Dave, sheriffen vil snakke med deg."
Står til?
Hva kan jeg ha gjort for at sheriffen vil snakke med meg?
Jeg vet ikke hva som skjer, men det er ikke bra.
Det første de spør om, er: "Kjenner du Cari Farver?"
Og det gjorde jeg jo.
De sa at moren til Cari hadde meldt henne savnet.
Jeg ligger dårlig an. De ser på meg: "Hvorfor vet du ikke hvor hun er?"
Så jeg tok fram telefonen
og viste dem alle de fæle meldingene jeg hadde fått fra henne.
Etter det endret oppførselen deres seg.
Sheriffene antydet at det dreide seg om et vondt brudd, noe de ser hele tiden.
Ingen stor sak, det ville nok slutte snart.
Ingen trakasserer folk i evigheter.
Kort tid etter at vi meldte henne savnet,
begynte jeg å få meldinger fra Cari på Facebook.
JEG ER IKKE FORSVUNNET VIL BARE IKKE HJEM AKKURAT NÅ.
JEG ER VELDIG GLAD I DERE, MEN JEG TRENGER TID.
SEND
Hun sendte meg en melding på morsdagen,
men så begynte jeg å få korte meldinger
som bare ble verre og verre.
Jeg hadde ikke sett Liz på en stund,
men så kom hun til leiligheten en dag.
Hun sier hun har noe å vise meg.
Jeg ser på siden av bilen hennes,
og den har blitt ripet opp grundig med en nøkkel.
JEG KOMMER TIL Å GJØRE MER
HVIS DU IKKE LAR DAVE VÆRE
HORE
Det viser seg at Liz blir trakassert av Cari
på samme måte som meg, via tekstmeldinger og e-post.
Cari var åpenbart sjalu på Liz.
HUN HAR ØDELAGT OSS
Vi var redde for at noe ille kunne skje når som helst.
JEG ER MER DJEVELSK
ENN ET PAR RIPER I EN BIL
Jeg jobbet i Omaha-politiet i 22 og et halvt år.
De siste 10 til 12 årene i politiet
var jeg etterforsker i en spesialenhet for vold i nære relasjoner og stalking.
Dave Kroupa oppsøkte meg i slutten av 2012.
Slike saker ser vi ofte. Det var en rutinesak.
Vi hadde med en sjalu ekskjæreste å gjøre,
muligens i de første fasene av stalkingen.
Den gjennomgående beskjeden alle tekstmeldingene og e-postene var:
"Hvis ikke jeg kan få deg, skal ingen få deg."
Men dette viste seg å være
en av de rareste og mest uforutsigbare sakene jeg har jobbet med.
HVORDAN SMAKER KAFFEN?
SER DU MEG?
JEG KAN SE DEG
DU VIL HA MEG I LIVET DITT
VI SKAL ALLTID VÆRE SAMMEN
De første dagene kom meldingene fra Cari
fra den opprinnelige telefonen hennes, men så endret det seg.
De kom fra mange andre telefonnumre, 20, 30, 40 stykker.
Du rakk ikke å blokkere dem.
JEG SKAL ØDELEGGE LIVET DITT
JEG HAR FORTSATT NØKLER TIL LEILIGHETEN DIN
SKAL FØLGE DEG
Jeg så at de var fra Cari, for ordlyden var den samme.
JEG SKAL TA OVER LIVET DITT!
JEG FØLGER MED PÅ DEG
Det samme skjedde med e-postene.
E-postene kom fra alle slags alias,
eller bare tilfeldige navn, og opp mot 125 per dag.
JEG SKAL TRAKASSERE BARNA DINE
JEG KAN SE DEG PÅ JOBB
Dave hadde avgitt en rapport om at Cari sendte meldinger
med detaljer om kundene han snakket med
rett utenfor arbeidsplassen hans.
ALLE HORENE DU SNAKKER MED
JEG TAR BILDER AV REGISTRERINGSNUMMERET DERES
JEG BLÅSER I OM DE BARE ER KUNDER
JEG SKAL GÅ ETTER DEM
Jeg tenkte: "Hvis hun kan se hva han gjør,
må hun gjemme seg i nærheten."
Jeg skannet området for steder der noen kunne se hva han gjorde.
Jeg bedrev en omvendt spaning for å finne ut hvor hun sto og fulgte med.
Jeg tok med meg et bilde av Cari, spurte rundt. Ingen hadde sett henne.
Før jeg fikk gjort noe, måtte jeg finne henne.
Det neste som skjedde, var et sjokk.
JEG BOR I BURT STREET 11618
Cari skrev at hun bodde like i nærheten, i samme leilighetskompleks.
LEILIGHET 12
Én, to, tre...
Jeg håper jeg finner henne.
Men jo nærmere jeg kommer, fem, seks, sju, får jeg lyst til å ringe politiet.
Jeg blir mer og mer hissig.
Jeg vil ikke ringe politiet. Nå vil jeg skade henne.
Og så kom jeg til nummer 10, og så nummer 11,
og jeg leter etter nummer 12.
Ingen nummer 12.
Fins ikke.
Det er bare nok en del av manipulasjonen.
Mens jeg går tilbake til leiligheten min, ser jeg på alle leilighetene i området.
Hvor holder hun øye med meg?
Hun gjorde det for å sette meg ut.
Og så ble ting verre.
Faen.
Cari er hjemme hos Liz.
JEG LURER PÅ OM HUN ER HER
HUN LOT GARASJEDØRA STÅ ÅPEN
Jeg mener, seriøst... Hva i helvete?
Dette er en stor opptrapping.
Ikke bare har hun ripet opp bilen til Liz, hun har også spraymalt på veggen.
HORE
Politiet ble tilkalt og saken anmeldt,
men jeg kan se hvor mye stress dette påfører Liz og barna hennes.
Liz ble trakassert fordi jeg datet denne kvinnen,
som nå gjør hennes liv til et helvete også.
DU ER EN JÆVLA HORE, LIZ
OG EN SOM ØDELEGGER FAMILIER
Jeg følte at hun var det virkelige offeret i alt dette,
og jeg ville prøve å beskytte henne.
Vi følte oss trygge sammen, og forholdet blusset opp igjen.
DAVES EKSPARTNER
Dave og jeg sto hverandre fortsatt nær.
Barna dro hjem til ham i helgene,
så de visste hva som foregikk med Cari
og at hun truet Dave.
Etter at han hadde fortalt meg om tekstmeldingene og hærverket,
sa jeg at jeg ikke ville at barna skulle være hos ham.
Han fikk komme hjem til oss.
Det gjorde meg veldig nervøs.
Jeg er på jobb, og jeg får en telefon fra Liz.
Et av vinduene mine er knust, og noen kan ha vært i leiligheten min.
FORSVINN, HORE
Over senga hadde noen skrevet "Forsvinn, hore" med rød leppestift.
På senga lå det noen klær som tilhørte Liz.
De hadde blitt stukket og skåret opp med en kniv.
Type mord-stil.
Det var ikke mulig å tenke seg en mer direkte voldelig trussel enn dette.
Jeg tenkte: "Hva om Liz hadde vært der da Cari brøt seg inn?"
Ville Liz blitt knivstukket?
Dette er en virkelig trussel.
HUN SKAL DØ
INGEN KAN STOPPE MEG
På dette stadiet i etterforskningen, gitt alle overtredelsene,
følte jeg at jeg hadde tilstrekkelig grunn til å arrestere Cari.
Dessverre er det ikke mer jeg kan gjøre, for jeg finner henne ikke.
I en stalkingsak er ikke det uvanlig.
Men jo lenger du etterforsker slike saker,
jo mer ser du virkningen det har på ofrene.
Stalkingen hadde pågått i over et år.
Det hendte ofte at jeg var ute med ungene
og fikk en melding: "Du spiser middag med ungene."
Faen ta deg! La meg være i fred.
Sakte, men sikkert blir det unormale den nye normalen.
Paranoia er livet ditt.
JEG KAN FORTSATT KOMME MEG INN I BYGNINGEN
Du tenker på alt som kan skje.
JEG LA ØRET MOT DØRA DI
JEG KAN HØRE ALT
JEG HOLDER ØYE MED DEG
Noen ganger var det vanskelig å vite hva som var virkelig
og hva som var innbilning.
Etter som månedene gikk, tilbrakte jeg mer og mer tid på bar.
Jeg tok en drink. Det roet nervene.
Hjernen kunne holde kjeft en liten stund.
Jeg var på vei til å få et nervøst sammenbrudd.
JEG SATTE FYR PÅ HUSET TIL DEN FÆLE HORA
Jeg fikk klump i magen. "Å, faen."
Cari har satt fyr på huset til Liz.
JEG HÅPER HORA OG BARNA HENNES DØR
Liz var alene og gråt.
Heldigvis var ikke barna i huset, men alle kjæledyrene hennes døde.
Hun har mistet hjemmet og alt hun eier.
Nå har etterforskningen tatt en helt ny retning.
Jeg kontaktet brannetterforskeren.
Vi møttes på åstedet, gikk gjennom huset.
Det var fortsatt vann overalt, den grusomme lukten av brann.
Alle varsellampene lyste rødt.
Jeg tenkte: "Dette kan gå så langt at noen blir alvorlig skadet eller drept."
Jeg sa til meg selv: "Jeg må fange denne personen!"
Etterforskningen på åstedet inkluderte selvsagt å snakke med Liz.
Samtalen ble tatt opp på bånd.
Jeg forstår at det har vært noen problemer.
Kan du fortelle litt om det?
Fyren jeg dater, har en kjæreste han var sammen med i to uker,
og hun har stalket meg siden november.
- Vet du hva hun heter? - Cari.
Hun skrev at hun ville drepe barna mine og meg.
Ok. Det er temmelig åpenbart at brannen er påsatt.
Hva med dyrene mine?
- Dyrene er... - Jeg vet at de er døde, men...
Dyrebeskyttelsen tar seg av dyrene. Jeg er lei for det.
Jeg skulle ønske hun forsvant.
Etter brannen tok Liz det lille hun kunne redde fra huset og flyttet.
Hun sa ikke hvor, og jeg klandret henne ikke.
Hun ville ikke at Cari skulle komme etter henne.
Da følte jeg meg alene.
Jeg visste ikke om jeg skulle være sint eller trist.
Jeg hadde mistet partneren min, den ene som forsto hva jeg gikk gjennom.
Jeg følte at det eneste jeg kunne gjøre, var å pakke og flytte.
Jeg byttet telefon
og fikk ny jobb.
Jeg ville bygge opp livet mitt igjen, langt vekk fra Cari.
Men i bakhodet visste jeg at hun fortsatt var der ute.
ETT ÅR SENERE
POTTAWATTAMI COUNTY FENGSEL OG SHERIFFENS KONTOR
Sheriffens kontor i Pottawattamie County er lite.
To år tidligere hadde jeg hørt at et par andre etterforskere
undersøkte en Cari Farver som var meldt savnet.
Jeg hadde hørt at hun var en alenemor som bare forsvant.
Ingen hadde sett henne,
men hun kommuniserte via e-poster og tekstmeldinger.
Samtidig hadde etterforskere fra Omaha-politiet
etterforsket ildspåsettelse, trakassering og hærverk.
Men etter lang tid hadde saken blitt kald for etterforskerne som jobbet med den.
Saken hadde alltid fascinert meg.
Jeg husker jeg sa til Jim: "Vi burde be om å få ta saken."
Ryan og jeg er bestevenner.
Det var et bra skudd, Ryan.
Jim er den mest urbane cowboyen jeg vet om.
Han har nok aldri vært til hest, men han ser bra ut.
Ryan er mer typen som skyter fra hofta.
Glem det.
Jeg er litt mer organisert.
Ferdighetene og evnene våre utfyller hverandre.
Så Avis og jeg gikk til sjefen
og spurte om vi kunne ta over Cari Farver-saken,
og han ga oss klarsignal.
Vi besøkte Nancy Raney, moren til Cari. Hun bodde i Macedonia i Iowa.
Hun fortalte hvordan saken startet.
Det var flere år siden vi hadde snakket med en etterforsker,
og jeg var skeptisk.
Jeg var nok litt kort da han kom, for jeg hadde ikke mye tro på ham.
Hvilken dag så dere henne sist?
Vi har ikke sett henne siden 11. november 2012.
For et par år siden.
Kort tid etter at hun dro, begynte jeg å få meldinger der det sto:
"Jeg har tatt en jobb i Kansas
og kommer til å tjene 100 000 dollar i året."
Og Max, sønnen hennes, måtte bo hos oss.
Jeg er nysgjerrig på hvordan hun var før hun dro.
Om noe var på gang? Nevnte hun noe?
Hun var sliten fordi hun hadde jobbet mye.
Det er sikkert ting hun ikke har fortalt meg,
men det er ting jeg ikke fortalte til moren min.
Men hun ringte alltid hjem.
Jeg skjønte det ikke, og det var da vi meldte henne savnet.
Om hun har besluttet at hun ikke vil være her lenger,
er det hennes beslutning, men jeg vil vite om hun har det bra,
om hun er syk, om hun er skadet.
Jeg ble først involvert i saken fordi den hørtes interessant ut.
Da jeg møtte Nancy, snudde det for meg.
Jeg ville gi henne svar.
Da vi så gjennom saksmappen,
viste de opprinnelige rapportene at Cari hadde bipolar lidelse.
Ja, hun slet med depresjon.
Jeg gikk ut fra at hun tok med seg medisinene sine,
men gjorde hun ikke.
Hvis Cari ikke tok medisinen sin, kunne hun ha endret personlighet
og startet med trakasseringen, meldingene, stalkingen, alt det der.
De opprinnelige etterforskerne konkluderte med
at forsvinningen var et tegn på en psykisk krise.
Jeg hadde et håp om at hun ville komme tilbake.
Jeg hadde flyttet og prøvde å starte på nytt.
Liz er ute av bildet.
Så jeg vil prøve å date igjen.
SØK
Jeg går på nett igjen på annen datingside.
Opprettet profiler, chattet med folk.
Ender opp med å snakke med en bestemt kvinne.
Ting går bra, vi chatter, avtaler en date.
Jeg har vært der i en time. Servitøren spør: "Har du blitt forsmådd?"
"Ser sånn ut", sa jeg.
JEG KOMMER, MEN JEG ER SEN
Så jeg sitter der en stund til.
Og sitter der...
...og sitter der...
og sitter der.
Og idet jeg tenker at hun ikke kommer, sender hun en ny melding.
DETTE ER CARI
FAEN TA DEG
Jeg hadde sluppet Cari inn i livet mitt igjen.
Men denne gangen ble det så mye verre.
Plutselig ble Amy, eksen min, et mål.
VENT TIL JEG SKJÆRER OVER STRUPEN HENNES
Jeg begynte å få meldinger fra Cari
om at jeg måtte holde meg unna Dave.
HVIS JEG KUNNE BLI KVITT DEG, VILLE JEG GJORT DET
Jeg var livredd.
Men så begynte tekstmeldingene å dreie seg om barna mine.
En helg dro jeg og barna til parken for å leke en stund.
RYAN ER PÅ SKLIA
OG DU DYTTER LEXI PÅ HUSKEN
Hun visste nøyaktig hva vi gjorde.
Jeg tenkte: "Følger hun med på meg hele tiden?"
En kveld fikk jeg en melding fra Cari
om at hun skulle...
skjære over strupen på barna mine mens de sov.
Sønnen min sov på sofaen med et balltre.
Jeg vekket ham for å be ham gå på rommet,
og da jeg spurte om hvorfor han sov på sofaen,
sa han at han skulle beskytte oss.
Det var hjerteskjærende.
Ingen barn skal behøve å føle noe slikt.
Jeg ser etter et håndvåpen.
Leter du etter noe som er...
Jeg følte at det bare var et tidsspørsmål før noen ble skadet på ordentlig.
Jeg måtte beskytte familien min.
Så faren min kjøpte en pistol til meg.
Det var en Smith & Wesson, ni millimeter automat.
Jeg er ingen revolvermann. Skulle ikke bære den.
Så den ble lagt øverst i skapet på soverommet,
godt utenfor ungenes rekkevidde, men jeg kunne nå den
hvis jeg følte at jeg måtte.
Jeg ville ikke bruke den.
Det er mange mysterier i denne saken. Men det som virkelig stakk seg ut,
var at ingen hadde sett eller hørt fra Cari på to år.
E-postene og meldingene alene var ikke bevis på at Cari var i live.
Cari skrev at hun skulle slutte i jobben, flytte til Kansas, ta tid for seg selv.
Men da vi så på bildene fra hjemmet til Cari,
oppdaget vi at skapet var fullt av klær.
Alle eiendelene hennes var fortsatt der.
Som om hun kom tilbake i morgen. Alt var som det pleide.
Senga var oppredd, jakka hang fortsatt på en stol.
Ingenting tydet på at hun hadde pakket og flyttet.
Vi fikk Caris kontoutskrifter. To transaksjoner var blitt gjort
bare et par dager etter at hun forsvant.
Og etter det... ingenting.
Og det er vanskelig å leve uten penger.
Da hun forsvant, var Caris far døende.
Hun ville aldri ha dratt, for faren hennes var fryktelig syk.
To eller tre uker etter at han døde, hadde jeg en veldig levende drøm om ham.
Og i den drømmen sa han:
"Nance, hun er hos meg. Det går bra."
Jeg kan fremdeles se ansiktet hans.
Men jeg måtte stille opp for Max, gi ham et stabilt liv.
Han var bare 14.
Kanskje det er en mors greie. Jeg bare visste.
Cari er ikke blant oss lenger.
Da Jim kom for å snakke med oss igjen, sa jeg: "Jeg tror ikke hun dro alene."
Og han så på meg og sa: "Det tror ikke jeg heller."
Og jeg klemte ham og gråt,
for ingen fra myndighetene hadde sagt det til meg.
Hvis Cari ikke var i live, hadde saken tatt en stor vending.
Alt var bare teorier og spekulasjoner,
men vi fortsatte med saken og så på den som en dødsetterforskning.
Dave og Liz hadde fått trakasserende e-poster
og tekstmeldinger fra Cari i årevis.
Men hvis Cari var død, hadde hun åpenbart ikke sendt meldingene.
Så vi måtte finne ut hvem som hadde sendt meldingene.
Vi trengte en IT-fyr.
Et øyeblikk.
Jeg har Soylent, som inneholder koffein,
og kaffe, som inneholder koffein,
og restene av forrige kaffe, som inneholder koffein.
Tony Kava jobbet ved IT-avdelingen vår,
og han var også frivillig på sheriffens kontor.
Soylent.
Hva er Soylent?
Det er det nerder drikker i stedet for å spise.
Jeg drikker to eller tre av disse om dagen,
og så spiser jeg hummus.
Som reservebetjent
fikk Tony én dollar i året for å bidra i digitale krimtekniske etterforskninger.
Jeg vet ikke om det syns, men jeg er også på spekteret.
Det gir mening når du ser
at jeg spiser og drikker det samme hver dag.
Jeg tror det hjelper etterforskningen.
I Cari Farver-saken var det hundretusenvis av e-poster,
hundretusenvis av tekstmeldinger.
Over to år med digitale bevis.
Hvis vi finner kilden til meldingene,
finner vi kanskje ut hva som skjedde med Cari.
Alle datamaskiner har en IP-adresse.
Det står for internettprotokoll.
Det er som adressen til huset ditt.
Så hvis vi finner IP-adressen til en e-post
eller en tekstmelding,
kan vi spore oss fram til et faktisk sted.
Men den som sendte disse meldingene,
brukte mange ulike tjenester for å skjule IP-adressen sin.
VPN, proxyer, til og med Wi-Fi på McDonald's.
Jeg var sikker på at det ville være en IP-adresse
som ville være nøkkelen til å løse dette.
Løsningen var å skrive programmet.
Jeg kalte det Dex.
Da Dex var klart, begynte jeg å stille spørsmål.
Jeg prøvde å finne et mønster i kaoset av all informasjonen.
Vi hadde millioner av IP-adresser.
"Hvor mange av dem er unike?"
Det snevret det ned til 13 000.
Så oppfølgingsspørsmålet:
"Vis meg de ti IP-adressene vi har sett oftest i denne saken."
Av de ti IP-adressene, er åtte VPN-er. Vi kan ikke gjøre så mye med det.
Men den øverste, den vi har sett oftest,
den IP-adressen var 174.71.6.113.
Den var koblet til et hus i Council Bluffs i Iowa.
Det var hjemmet til en mann ved navn Todd Butterbaugh.
Dette var et sjokk, for...
Todd jobber i Pottawattamie County, og jeg er sjefen hans.
Dette var selvsagt en merkelig situasjon.
Første måtte vi skjule hvor saksmappen var,
for han hadde tilgang til alle disse filene.
Vi måtte få en ransakelsesordre og ransake huset hans.
Vi hadde mistanker mot Todd.
Han var en IT-fyr, og denne saken var i høyeste grad digital.
Men vi spurte om noen andre hadde bodd der
og brukt Wi-Fi-en hans.
Han sa at han hadde en på og av-kjæreste.
Kjæresten hadde bodd hos Todd siden huset hennes brant ned.
Kjæresten til Todd
het Liz Golyar.
Jeg ble lamslått.
Saken tok en 180-graders vending, sånn.
Todd hadde fortalt oss at Liz hadde brukt Wi-Fi-en hans i årevis.
Vi kobler sammen de digitale bevisene i alle e-postkontoene og alt annet.
Det er tydelig at alle veier fører til Liz.
Alt tydet på at Liz hadde utgitt seg for å være Cari
fra det øyeblikket hun forsvant.
Alle beskjeder som ble sendt til Dave, til Liz, til Nancy, til Max,
kom fra Liz.
Vi trodde at Liz var offeret.
Det stemmer ikke.
Liz er faktisk stalkeren.
Sheriffene kom og sa at Liz sto bak alt sammen.
Hodet spant.
Jeg gikk inn til den innerste kroken av verkstedet
og lente meg på verktøykassa og gråt.
Jeg prøver å gå gjennom alle bitene og sette dem sammen.
Det var aldri Cari som sto utenfor huset og sendte meldinger til meg.
Det var ikke hun som ripet opp bilen min
eller satte fyr på huset til Liz
eller knuste vinduene mine.
Det var Liz som hadde stalket meg.
Det var helt vilt.
Det tok meg ikke lang tid å legge sammen to og to
og konkludere med at Cari sannsynligvis var død.
Det var tøft å ta det innover seg.
Mer enn tøft.
Vi trodde at Liz var ansvarlig det som hadde hendt med Cari,
men vi kunne bare bevise at Liz utga seg for å være Cari.
Vi visste ikke hva som hadde skjedd med Cari
eller om Liz var involvert,
så vi kunne ikke pågripe Liz.
Men hun ble vår hovedmistenkte.
Nå måtte vi se på bevismaterialet i et helt annet lys.
Etterforskerne trodde at Liz var offeret,
så de lastet ned telefonen hennes halvannen måned etter at Cari forsvant.
Da jeg så gjennom nedlastingene, fant jeg noe de hadde oversett.
Det var et bilde av bilen til Cari,
tatt på julaften i 2012.
Saksmappen viser at bilen ikke ble funnet av politiet før 8. januar.
Dette bildet antyder at Liz visste hvor bilen befant seg.
Det avdekket et helt nytt aspekt ved etterforskningen vår.
Da et kjøretøy ble funnet i januar 2013,
ble det undersøkt.
Da jeg så gjennom rapporten, så jeg at man fant et fingeravtrykk.
Avtrykket var inni bilen, på en dropseske på midtkonsollen.
Vi sammenlignet det avtrykket med fingeravtrykkene til Liz.
De matcher. Avtrykkene på dropsesken tilhører Liz.
Dette var solide bevis på at Liz var i bilen til Cari
før 8. januar, da vi fant bilen i 2013.
Det var et stort gjennombrudd, men det ga ingen svar
på hva som hadde skjedd med Cari, eller hvor hun er.
Nå sto mye på spill,
for vi visste ikke hva Liz var i stand til.
Siden vi trengte flere bevis, satte vi en sporer på bilen til Liz.
Vi overvåket henne hele tiden.
Vi finner ut at hun kjører og sirkler rundt huset til Amy hver dag.
Så nå er vi bekymret for Amys sikkerhet.
Jeg hadde besøkt ungene en søndag kveld.
Jeg kom hjem rundt halv ni, ni om kvelden.
Jeg går inn på soverommet for å skifte.
Da jeg åpnet skapdøren, så jeg at pistolen var blitt flyttet på.
Pistolen var borte. Den var ikke der.
Jeg fikk klump i magen. "Å, faen."
Nødetaten, hva er adressen?
- Jeg har blitt skutt. - Ok, hvor er du?
Jeg er i parken ved sheriffens kontor.
Om kvelden den 5. desember 2015
var jeg ute og dirigerte trafikken rundt en julekrybbe.
Jeg hørte et radioanrop om en skyteepisode i Big Lake Park.
Ok. Er det noen alvorlige blødninger?
Føttene og beina er gjennomvåte av blod.
Ok. Er overfallsmannen fortsatt i nærheten?
Jeg tror ikke det. De stakk av.
Kvinne skutt i Big Lake Park.
Da jeg hørte det, sank hjertet mitt.
Sånn. Jeg var overbevist om
at Daves ekskone Amy Flora var blitt skutt i Big Lake Park.
- Vet du hvem som gjorde det? - Nei.
- Vet du om det var mann eller kvinne? - En kvinne.
Senere oppgir en nyhetsrapport at kvinnen som er skutt, heter Liz Golyar.
Det vi lurer på nå, er:
"Hvem skulle ønske å skyte Liz?"
Sjokk og bekymring i kveld etter en skyteepisode i en lokal park.
Politiet har ikke funnet kvinnen som skjøt en annen kvinne i beinet.
Omstendighetene virker merkelige.
Jeg hørte bare: "Åpne. Politi."
Jeg åpnet døren,
og der sto det to betjenter som hadde trukket våpen.
Jeg ble skremt.
Jeg tenkte: "Hva vil skje med barna mine?
Jeg skal i fengsel."
Da hun hadde kommet seg etter skytingen, innkalte vi Liz til en samtale.
Jeg er etterforsker Doty, jeg jobber ved sheriffens kontor.
Jeg er klar over det som skjedde i Big Lake.
- Ok. - Jeg har lest politirapporten.
Og den identifiserte Amy som hovedmistenkte. Ok?
Hun er troende til å gjøre noe sånt.
Jeg mistenkte ikke Amy for å ha skutt Liz.
Det hørtes sprøtt ut, men vi mistenkte at Liz gjorde dette selv.
Vi tror at Liz stjal pistolen fra Daves leilighet
og brukte den til å skyte seg selv.
Jeg har blitt skutt i beinet.
Hun prøvde muligens å legge skylden på Amy for både skytingen og for drapet på Cari.
Det har vært fiendtlighet mellom deg og Amy.
Den samme fiendtligheten som hun har mot Cari også.
- Har hun... - Det har hun sagt til Dave.
- Hun sa det. - Hva er fiendtligheten mot Cari?
Hun vil mose henne, hele tiden.
Vi visste hva Liz drev med, og vi skulle spille med.
Jeg tenker at hvis hun var modig nok til å skyte deg,
kan hun ha vært modig nok til å ha gjort noe mot Cari.
Vi håpet at hun ville hjelpe oss om hun trodde at vi skulle ta Amy.
Så vi brukte det til å snu situasjonen mot Liz
og lure henne.
Hvis du går tilbake...
Hvis du har hatt kontakt med Amy,
om du har noe der hun sier noe mer truende enn: "Jeg vil banke opp Cari."
Om hun har kommet med truende uttalelser,
eller antydet at hun har gjort noe mot Cari,
for det ville vært gull om vi hadde noe sånt.
For da kan vi begynne å bygge en sak.
Forhåpentligvis ville Liz skrive til seg selv som Amy,
og forhåpentligvis ville vi få nok til å bygge en sak mot Liz.
Liz trodde hun var smartere enn oss, men hun spilte dam, vi spilte sjakk.
JEG SKJØT DEG I BIG LAKE PARK FORDI DU IKKE VILLE HOLDE DEG UNNA DAVE
Et par dager etter samtalen, sendte hun oss noen meldinger fra Amy.
"Jeg skjøt deg fordi du ikke ville holde deg unna Dave."
Vi visste at Liz skrev til seg selv og brukte Amys navn.
Det var en god start,
men vi trengte flere detaljer fra Liz om hva som faktisk skjedde med Cari.
Jeg vet at politiet ikke kunne pågripe Liz,
for de hadde ikke tilstrekkelig bevis.
Men jeg, barna og Amy er truet.
Uten å vite hva som kan komme, eller hva slags galskap som kan skje.
Hun skjøt seg selv. Hva mer er hun i stand til?
Nå var jeg livredd.
Vi var bekymret for Amy og barna,
så jeg la en plan.
Jeg tok kontakt med Dave og tok opp samtalen.
Fra en far til en annen, mann til mann...
Jeg ville gjort alt jeg kunne for å være hos barna så mye som mulig.
Jeg hadde flyttet inn til Amy, hvis jeg var deg.
Ok.
Hvis jeg må flytte inn til eksen min,
får det bli sånn, så lenge barna er trygge.
Ok. Jeg følger rådet ditt.
Hadde jeg en baktanke med planen?
Ja.
Vi visste at så snart Liz fikk vite at Dave skulle flytte inn til Amy,
ville vi få se sterke følelser hos henne.
Etterforsker Doty.
Ja.
- Hvem snakker jeg med? - Liz.
Hva gjelder det, Liz?
Hun er fortsatt ikke arrestert. Hun får skyte noen,
drepe en annen, flytte sammen med Dave,
og hun får være på frifot, og dere arresterer henne ikke.
Jeg kan ikke gjøre noe så lenge Amy ikke snakker med oss.
- Er du der? - Ja.
Hvis hun gir deg flere detaljer, er det den typen ting som gir oss en sak.
Ok.
Greit. Ha det.
Telefonsamtalen med Jim var vendepunktet.
Planen fungerte faktisk.
Det var et stort gjennombrudd.
Liz sender oss flere meldinger fra Amy.
JEG KJØRTE BILEN TIL GALE CARI
Men denne gangen begynner detaljer om drapet på Cari å strømme inn.
Dette var drapsmannens beskrivelse av det som skjedde.
STAKK HENNE I MAGEN VASKET BILEN HENNES
LIVET SOM RANT UT AV HENNE
Vi visste at dette ikke var Amy, men Liz som skrev til seg selv.
E-postene beskrev hvordan hun hadde parkert på en forlatt tomt,
dekket Cari med en presenning og brent henne.
Vi er opprømte,
for kanskje vi får bevisene vi har lett etter i årevis.
Samtidig er det de beskriver så fælt.
I SØPPELSEKKER
EN LOKAL CONTAINER
Disse e-postene var et stort gjennombrudd for oss,
for vi visste ingenting.
Vi trodde Liz var involvert, men ante ikke hva hun hadde gjort.
Da jeg leste e-postene,
så jeg at hovedtemaet var en knivstikking i bilen til Cari.
Det førte oss tilbake til bilen, men denne gangen så vi etter blodspor.
Vi behandlet kjøretøyet med blodreagens.
Vi sprayet overalt.
Kjemikalien lyser under et svart lys når det kommer i kontakt med blod.
Lyset ble ført over forsetet, passasjersetet,
baksetene, bakluken.
Og vi så ingenting.
Det fantes ingen blodspor.
Men det var Caris bil.
Det er mulig at hun kjørte da hun ble knivstukket.
Så jeg dro stoffet av førersetet,
og det var ingenting under. Bare vanlig skum.
Jeg gikk videre til passasjersetet, dro stoffet av.
På bunnen av setet var det 'en stor, rød flekk.
"Vi har funnet åstedet."
Etterforsker Avis ringte meg:
"Hun er blitt pågrepet."
I det øyeblikket føltes det som om en byrde ble løftet av meg.
Men ikke hele.
Du kan ikke bare slå av fire år med skrekk.
Det fungerer ikke sånn.
Grunnen til at du sitter i denne stolen i dag,
er at det er mange spørsmål du må svare på for meg.
Har du noen gang sett bilen til Cari?
- Har du sett den? - Nei.
Vi fant et bilde av bilen hennes på telefonen din.
- Jeg har aldri sett bilen hennes. - Du har vært i den.
- Du kjørte bilen hennes. - Nei.
Jeg har aldri vært i den bilen.
Jeg har aldri vært i nærheten av bilen hennes.
- Fingeravtrykkene dine er der inne. - Nei.
Jeg lyver ikke. Jeg har aldri vært i nærheten av bilen hennes.
Nå vil jeg at du tenker nøye over hvilken retning du vil ta.
Vil du sitte i denne stolen og angre eller være kaldblodig?
For akkurat nå, etter fire år... Familien har lett etter svar.
I årevis
har noen sendt e-poster fra Caris fiktive kontoer.
Hvem sin IP-adresse er det?
Din.
Hvorfor skrev du alle de e-postene?
- Jeg har ikke skrevet noen e-poster. - De kommer fra deg.
Nei, de gjør ikke det.
Ikke anklag meg for noe jeg ikke har gjort.
Alt peker mot deg.
Da sier jeg ikke mer. Jeg vil ha advokat.
Vi hører rykter om en pågripelse.
Golyar er siktet for overlagt drap, og sitter i Pottawattamie County fengsel.
Etterforskningen var ikke over.
Rettssaken ville bli tøff.
Vi trengte dyktige aktorer som jobbet med saken.
Sett fra utsiden,
virket denne saken virkelig søkt.
Jeg spør meg selv
hvordan jeg skal få retten til å tro at dette er sant?
Dette var en som ripet sin egen bil, ødela sine egne klær.
Hun hadde til og med satt fyr på sitt eget hjem.
Hvem skyter seg selv i beinet, for svingende?
Men min største bekymring var: "Hvordan beviser man et drap uten lik?"
Vi måtte bevise at Cari var død,
og at Liz drepte henne.
Det var en altoppslukende jobb, dag og natt,
på jakt etter noe som beviste at Cari var død.
Avis og jeg undersøkte og endevendte alt.
Alt som muligens kunne hjelpe oss med denne saken, ville vi ha.
Den var utmattende.
Tolv, noen ganger opptil 16 timer om dagen.
Vi gikk gjennom skjermdumpene vi hadde gjennomgått tusen ganger,
passet på at vi ikke overså noe.
Alle e-postkontoene. Passet på at vi ikke overså noen.
Det tok hardt på livet mitt.
Ekteskapet mitt hanglet.
Jeg visste at jeg ikke var en god far, og det var vondt.
Ett år før jeg begynte å jobbe med denne saken,
hadde jeg fått påvist en hjernesvulst.
På dette tidspunktet i saken, da den virkelig tok fart,
ble svulsten større, og det betydde operasjon.
Jeg spurte: "Vil det svekke arbeidsevnen min?"
Og svaret jeg fikk, var ja.
Så jeg sa med en gang: "Ingen operasjon før saken er over."
Vi ga alt vi hadde, og håpet på å finne biten som manglet.
Vi oppsøkte alle på nytt, spurte: "Er det noe du ikke har fortalt oss?"
Vi avhørte Dave for det som må ha vært fjortende eller femtende gang.
De snur seg for å dra, men så stopper de.
Så snudde Kava seg og sa, sånn helt uten videre:
"Bare én ting til. Har du noe elektronikk
fra rundt november 2012 som vi kan ta en titt på?
Noe du ikke har gitt oss?"
Jeg gikk til lageret mitt og gravde litt rundt.
Og jeg fant et gammelt nettbrett, nedgravd, støvete og helt dødt.
Det er ikke noe interessant ved det, men det har et minnekort.
Det har et mikro-SD-kort.
Da jeg undersøkte SD-kortet...
...viste det ingen filer.
Det var tomt. Rensket.
Men vi kan gå dypere
og se etter slettet informasjon, så det gjorde jeg.
Og plutselig...
...fant jeg rundt 11 000 miniatyrbilder på kortet.
Da jeg begynte å se gjennom bildene, så jeg at det var mange selfier av Liz.
En selfie av Liz.
Enda en selfie av Liz.
Enda en.
Pulsen min begynner å stige.
Ut fra datoene på bildene,
innser vi at dette er SD-kortet fra telefonen til Liz,
fra da Cari forsvant.
Dette er stort.
Jeg gikk gjennom bildene, tusenvis av dem.
Er det noe informasjon her fra 2012
som kan hjelpe oss med saken?
Blant de mange bildene, var det ett som fanget oppmerksomheten min.
Jeg trodde det var et stykke rosentre.
Jeg trodde ikke det var viktig,
men jeg var nysgjerrig, for det så annerledes ut.
Da jeg så på det fra forskjellige vinkler, tenkte jeg: "Dette ser ut som en fot."
Jeg har et eksemplar av Gray's Anatomy, så jeg gikk til bokhylla.
Der er det en tegning som viser hvor blodårene er i foten.
Og det er noe som skjer post mortem
som kalles venøs marmorering, der disse årene blir synlige.
Og plutselig slo det meg:
"Vi ser på et bilde av et lik.
Dette kan være Caris fot."
Det var langhelg da jeg fikk en telefon.
Du måtte myse for å se noe.
Men vi håpet at vi nå hadde flere bevis å legge fram for retten.
Vi kunne også bevise at det var Caris fot, for den hadde en tatovering.
Vi fikk tak i Nancy og måtte spørre: "Hadde Cari en slik tatovering?"
Svaret var ja. Cari hadde en slik tatovering på foten.
Det kinesiske symbolet for "mor".
En kvinne fra Omaha er tiltalt for drap.
Et trekantdrama med dødelig utgang,
men forsvaret hevder at det kanskje ikke dreier seg om drap.
Den første dagen i retten, var jeg litt nervøs.
Dette ville ikke bli en sikker seier,
for vi måtte bevise at Cari var død,
og også måten hun ble drept på og planleggingen av det hele.
Dette ville bli store utfordringer.
Dette er et forskrudd tilfelle av en dødelig tiltrekning.
Jeg visste ikke hva som hadde skjedd med Cari før rettssaken.
Det er ingen tvil om at Cari er død.
Bevisene viser at hun ble drept i Omaha.
Jeg skulle ønske det ikke var sånn.
Å måtte høre at Cari hadde blitt knivstukket...
Barnet ditt, du kan bare ikke...
Det er ikke noe du...
Det er vel et mareritt.
Dette er trofébilder.
De minnes de grusomme handlingene som om det var en slags bragd.
De prøvde å advare meg på forhånd, men jeg tror ikke du kan advare noen
når du har fått vite at datteren din har blitt lemlestet, og...
kastet bort.
Ikke en levende sjel har sett eller hørt fra henne
siden 13. november 2012.
Det river meg i filler.
Det verste er å vente på dommen. Du får ikke mye søvn.
Du går gjennom bevisene. Gjorde du alt du kunne?
Jeg husker at jeg gikk inn i rettssalen. Stemningen var anspent.
Media var der, familien.
Vi ventet på dommeren.
En del av meg ville tro
at det var en selvfølge at hun var skyldig,
men vi var alle bekymret at det var en mulighet for
at hun kunne bli frikjent.
Mye sto på spill.
Blir ikke Liz kjent skyldig, blir ikke Cari renvasket.
Det vil alltid ligge en skygge over Nancy og Max og hele familien.
Jeg reiste meg. Jeg husker
at hendene mine skalv fordi jeg var så nervøs.
Retten finner,
etter nøye vurdering av bevisene,
at forsvarets påstand om at aktoratet ikke har oppfylt bevisbyrden
fordi liket av Cari Farver ikke er funnet...
Hjertet sank i brystet på meg.
Det han sier,
lyder som "ikke skyldig".
...har blitt overbevist av den overveldende mengden bevis
framlagt under denne rettssaken.
Men så var det en endring.
Cari Farver forsvant ikke fra jordens overflate frivillig.
Dessverre ble hun drept.
Retten finner utover enhver rimelig tvil
at den tiltalte drepte Cari Farver med overlegg og i ond hensikt
på eller rundt 13. november 2012, her i Douglas County i Nebraska.
Vi gråt og klemte alle familiemedlemmene.
Jeg føler stor sorg for Nancy og Max,
for de hadde mistet datteren og moren, og det kunne vi aldri gi tilbake.
Det lille vi kunne gi,
var å gjenopprette Caris rykte i det lille samfunnet.
Folk antok at Cari hadde blitt gal, og det er åpenbart veldig sårende.
Det er vondt for familien.
Vi kom veldig nær Nancy og Max gjennom denne saken.
Vi fikk også vite hvem Cari var.
Kjære vene.
Fort deg, mamma!
Ok, kom igjen.
Vent litt. Jeg må få ut kjeksen.
Vi fikk se at hun var en flott mor.
Et godt menneske.
- Å nei! - Han tok...
- Han gjorde det. - Ok.
Du store min.
Du må bare skru ham av...
Kvinnen jeg hadde datet, hadde mål,
og... smilte mye og ville bli til noe.
Hun prøvde bare å finne sin vei i verden.
Jeg er så lei for det som skjedde.
Om jeg ikke hadde møtt Cari, ville hun ikke ha møtt Liz,
og dette ville ikke ha skjedd.
Hadde jeg visst at valget var denne galskapen
eller avvise Cari, hadde jeg avvist Cari.
Men det valget får man ikke.
Vet du.
Ok, så hvilke er jeg igjen?
- Seks til ti. - Dette ser ikke bra ut.
Her er ti, seks.
Ja, jeg liker ikke noen av alternativene mine.
- Bare slå alle. - Det skal jeg.
Jeg vil alltid være takknemlig
for Jim Doty
og Ryan Avis
og Tony Kava.
De reddet forstanden min.
Og... de vil alltid være guttene mine.
De er fantastisk dyktige.
Hadde det ikke vært for dem, hadde jeg fortsatt ikke visst.
LIZ GOLYAR BLE DØMT TIL LIVSVARIG FENGSEL
UTEN MULIGHET FOR PRØVELØSLATELSE
Tekst: Sissel Drag