Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nu mă simt nevinovat.
Oamenii buni au pățit multe lucruri rele...
POTRIVIRE
...fiindcă eu am fost centrul într-o serie de evenimente.
112, la ce adresă aveți urgența?
Am fost împușcată. Nu!
Un triunghi amoros ar fi devenit fatal.
TÂRFĂ
Dintre toate cazurile anchetate de mine, este cel mai bizar și bolnav.
Apărarea susține că poate nici n-a avut loc o crimă.
Eram obsedat de caz, cu toții eram.
Dar știam că avea să fie dificil.
Nu aveam cadavru, nu aveam armă,
abia aveam locul crimei.
Orice proces de crimă are aceste elemente.
Credeam că le văzusem pe toate. N-am mai văzut așa ceva.
Îmi era frică pentru copii.
Cea cu care avem de-a face e înfricoșătoare. Cine știe ce poate face?
Singurul cuvânt care îmi vine e „monstru”.
Cred că eram în anii 2000.
Lucram ca mecanic la o parcare pentru camioane.
Într-o zi, o blondă frumoasă a început să lucreze acolo.
M-a invitat în oraș într-un mod caraghios.
Stângăcia lui m-a atras.
M-am îndrăgostit de el destul de repede.
Fără să ne dăm seama, aveam totul, în afară de gărduțul alb.
Era visul american.
Aproape.
Dave lucra ziua, eu lucram noaptea, așa că nu ne vedeam prea des
și cred că din cauza asta am început să ne îndepărtăm.
Nu mai eram fericiți împreună
și venise vremea să ne despărțim.
Am decis că eram gata să mă duc acasă
și să-mi iau copiii cu mine.
Doar nu aveam să nu am grijă de copii
și deși eram despărțiți, trebuia să fim în același loc.
Așa am ajuns să mă mut în Omaha, Nebraska.
Dar n-aveam idee ce mă aștepta.
NEBRASKA... VIAȚĂ BUNĂ LEAGĂNUL ZILEI COPACILOR
O luam de la capăt, ca burlac.
Te simți singur într-un loc nou unde nu cunoști pe nimeni.
Am găsit o slujbă în industria auto ca mecanic, cu asta mă ocup.
Mi-am luat un apartament cu o cameră.
Eram rebel și liber la 35 de ani și eram hotărât să mă bucur de viață.
ÎNTÂLNIRI AMOROASE
CĂUTARE
„Plenty of Fish.” Se pare că asta folosea toată lumea.
Nu căutam ceva serios, în niciun caz.
MAYA36 36 DE ANI, FEMEIE
CAUT DISTRACȚIE
POSTARE PROFIL
Eram destul de încântat.
CĂUTĂM POTRIVIREA CU 10.654 FEMEI
AI 0 POTRIVIRI.
Zero barat, nimic!
Chiar așa de rău sunt, nu mă vrea nimeni?
După câteva zile...
NUME UTILIZATOR PAROLĂ
...m-am uitat iar...
POTRIVIRI - 0 MESAJE NOI - 0
Atunci a apărut Liz în viața mea.
Părea o persoană realistă.
Avea o firmă de curățenie.
Era clar că îi plăceau animalele.
Avea doi câini, o pisică
și un șarpe mare.
Se pare că aveam multe în comun.
Amândurora ne plăceau filmele SF, de acțiune, heavy metal.
Îi plăceau motocicletele, eu aveam una, eram perechea perfectă.
2 COPII HETERO
Amândoi aveam un fiu și o fiică.
Amândoi ne simțeam singuri.
Era prima mea întâlnire amoroasă de ani buni.
Aveam emoții mari,
dar ne-am înțeles din prima.
Era zâmbitoare, energică.
Plină de viață.
Mergeam în centru și luam barurile la rând.
Trecuse mult timp pentru mine, când am primit undă verde, am acționat.
Era combinația potrivită.
Încă aveam spațiu personal,
dar aveam pe cineva, dacă voiam să discutăm sau să ieșim.
Aș spune că era ceea ce îmi trebuia în acel moment.
Încă de la început,
i-am spus clar lui Liz
că nu voiam să mă leg la cap.
Apoi, într-o zi...
Cari Farver a apărut în viața mea.
Gândul meu inițial a fost: „Vai, ce bine arată!”
Bună! Pari a fi mecanic.
Pari, dar...
Ne-am zâmbit.
Ai treabă, poți să-mi verifici mașina?
Da, sigur, pot s-o fac.
Era clientă, eu eram managerul și atât.
Orice mașină are o mică...
Nu credeam c-o mai văd.
Bine, mulțumesc mult.
După câteva săptămâni,
mă uitam pe profilurile unui site de întâlniri
și am găsit unul pe care l-am recunoscut.
CARI.FARVER - 37 DE ANI MACEDONIA, IOWA
Era fata de la atelier de atunci, Cari Farver.
Bineînțeles că am contactat-o.
POTRIVIRE MESAJ
„Hei, te cunosc!”
Mi-a dat mesaj înapoi: „Și eu te cunosc.” Și asta a fost tot.
Prima întâlnire a mers bine.
Mi-a spus câte ceva despre ea.
Crescuse într-un oraș mic.
A născut un copil când era destul de tânără.
Dar se întorsese la facultate.
Avea o slujbă de carieră.
Se pricepea la computere.
Spiritul și ambiția ei au făcut-o diferită
de celelalte femei cunoscute.
Era inteligentă și sexy, nu era de nasul meu.
Dar am întrebat-o dacă vrea să vină la mine și a vrut.
Nici nu ne dădusem gecile jos
și era cineva afară.
Liz.
A spus: „Am ceva de luat din apartament.”
Avea să fie dificil.
I-am explicat lui Cari ce se petrecea.
Da, a fost a naibii de ciudată discuția.
Cari și Liz s-au privit în ochi preț de vreo trei secunde, poate.
După ce a plecat Liz,
am sunat-o pe Cari și mi-a zis: „Aproape am ajuns.
Ce-ar fi să vii la mine acasă?”
Locuia în Macedonia, un orășel peste graniță, în Iowa.
Când am ajuns acolo, mi-a spus: „Nu suntem împreună,
nu suntem monogami, nu ne cununăm. Doar ne distrăm.”
Am rămas plăcut surprins. „Vai, ce naiba?
Da, mă bag!”
Cari lucra la trei străzi de locuința mea,
așa că am început să petrecem foarte mult timp împreună.
Stătea peste noapte, dar nu pentru sex.
O mare parte din vreme doar vorbeam.
Și mă bucuram s-o am alături, desigur.
Într-o dimineață am plecat la serviciu devreme.
Am sărutat-o și am plecat.
Atunci nu știam,
dar acea zi avea să-mi schimbe viața pentru totdeauna.
Pe la zece, zece și jumătate,
am primit un mesaj de la Cari.
HEI, AR TREBUI SĂ NE MUTĂM ÎMPREUNĂ
Mă gândeam: „Ne vedem de două săptămâni.
Da, a fost foarte intens, dar a trecut puțin timp.”
PARCĂ AM DISCUTAT DESPRE ASTA
Nici n-am apucat să-i trimit mesajul
și am primit o mulțime de mesaje de la ea.
BINE, DU-TE DRACULUI
MI-AI DISTRUS VIAȚA
NU VREAU SĂ TE MAI VĂD
Am rămas șocat.
Aveam o relație, dar nu încercam să fim mai mult.
Mă gândeam că, oricât de bine te-ai înțelege cu cineva,
nu știi cum e cu adevărat.
Când m-am dus acasă la prânz, nu era nici urmă de Cari.
Îi dispăruseră bagajele, periuța și nici ea nu mai era.
Am fost trist că n-a mers,
dar am încercat să-mi văd de viață.
CAFENEAUA „LA HAROLD”
N-am mai auzit nimic de Cari vreo două zile,
apoi, din senin, am început să primesc mesaje de la ea.
EȘTI UN NENOROCIT O SĂ DISTRUG TOT CE IUBEȘTI
Mesajele au început lent,
dar s-au intensificat.
TE DISTRUG
Mai rele, mai urâte...
ȘI TU M-AI DISTRUS
...mai amenințătoare pe parcurs.
Nu înțelegeam de ce mă hărțuia.
La acea vreme,
Cari era o persoană independentă.
Îți spunea lucrurile verde în față.
MAMA LUI CARI
Știam că cunoscuse pe cineva.
Avea o relație nouă
și sunt mereu interesante la început.
El locuia la câteva străzi de locul ei de muncă, era bine
și putea să stea acolo.
Nu am dat importanță faptului că n-am vorbit cu ea.
Dar, după o vreme, tot nu reușeam să o contactez.
Mamele și fiicele mereu se ciondănesc și am făcut-o și noi,
dar am fost nedumerită când n-am reușit s-o contactez.
Eram la serviciu și a venit la mine tipul de la recepție:
„Dave, te caută poliția.”
Ce faceți?
Ce puteam să fac, încât să mă caute poliția?
Nu știam ce se întâmpla, dar nu era amuzant.
M-au întrebat: „O cunoști pe Cari Farver?”
Normal că da.
Mi-au spus că mama ei a declarat-o dispărută.
Aveam belele. Se uitau la mine:
„De ce nu știi unde e? Ești iubitul ei.”
Așa că mi-am scos telefonul
și le-am arătat toate mesajele urâte de la ea.
După aceea, li s-a schimbat purtarea.
Șerifii au sugerat
că a fost o despărțire urâtă, ceva comun.
Nu e mare lucru și ar trebui să se înăbușe repede.
Nimeni nu hărțuiește pe cineva mult.
După ce i-am raportat dispariția,
Am început să primesc mesaje de la Cari pe Facebook.
NU SUNT DISPĂRUTĂ, NU VREAU SĂ VIN ACASĂ ACUM.
VĂ IUBESC FOARTE MULT, DAR AM NEVOIE DE TIMP.
TRIMITERE
Mi-a urat „La mulți Ani” de Ziua Mamei,
dar se ajunsese în punctul în care primeam mesaje scurte
care deveneau tot mai urâte.
N-o mai văzusem pe Liz de o vreme,
dar a apărut la mine acasă într-o zi.
Mi-a spus că voia să-mi arate ceva.
M-am uitat la lateralul mașinii ei
și fusese zgâriată adânc cu cheia.
O SĂ FAC MAI MULT
DACĂ NU ÎL LAȘI ÎN PACE PE DAVE
TÂRFĂ
Se pare că Liz fusese hărțuită de Cari
așa cum fusesem și eu,
prin mesaje și e-mail.
Cari era geloasă pe Liz.
EA NE-A DISTRUS RELAȚIA
Ne temeam că se putea întâmpla ceva rău în orice moment.
SUNT MAI DIABOLICĂ
DECÂT CÂTEVA ZGÂRIETURI PE MAȘINĂ
Am lucrat ca polițist la Secția din Omaha
timp de 22 de ani și jumătate.
În ultimii 10, 12 ani din carieră
am lucrat la Unitatea pentru Victime,
specializat pe violență domestică și hărțuire.
DETECTIV CHRIS LEGROW SECȚIA OMAHA
Dave Kroupa a venit la mine la sfârșitul anului 2012.
Vedem des astfel de cazuri. Era ceva comun.
Aveam de-a face cu o fostă iubită geloasă,
posibil aflată în stadiul inițial al hărțuirii.
Analizând toate mesajele și e-mailurile, se insinuează că:
„Dacă eu nu te pot avea, nimeni nu poate.”
ÎȚI DISTRUG VIAȚA
Dar s-a dovedit a fi
unul dintre cele mai bizare și mai neprevizibile cazuri din carieră.
CE GUST ARE CAFEAUA?
MĂ VEZI?
EU TE VĂD
MĂ VREI ÎN VIAȚA TA
VOM FI MEREU ÎMPREUNĂ
În primele zile, mesajele de la Cari
erau trimise de pe telefonul ei, apoi s-au schimbat.
SCULĂ BLEAGĂ
Erau mai multe numere de telefon, 20, 30, 40.
Nu le blocam destul de repede.
DACĂ TE RĂNESC, SE VA SCHIMBA TE VOI DISTRUGE
ÎNCĂ AM CHEILE TALE ÎȚI ARĂT EU NEBUNĂ
TE URMĂRESC
Mi-am dat seama că erau de la Cari fiindcă erau aceleași formulări.
O SĂ-ȚI CONTROLEZ VIAȚA! ÎNCĂ MĂ VREI
TE URMĂRESC TE VOI DISTRUGE
Așa s-a întâmplat și cu e-mailurile.
E-mailurile erau sub diferite nume false
sau doar nume aleatorii, până la 125 pe zi.
N-O SĂ TELAS SĂ FII CU NIMENI O SĂ-ȚI HĂRȚUIESC COPIII
TE VĂD LA MUNCĂ
Dave a depus reclamație, Cari îi trimitea mesaje
cu detalii specific despre clientele cu care discuta,
stând chiar lângă locul lui de muncă.
CU ORICARE TÂRFĂ AI DISCUTA,
ÎI FAC POZE LA NUMĂRUL DE ÎNMATRICULARE
NU-MI PASĂ DACĂ SUNT CLIENTE
O SĂ LE URMĂRESC
M-am gândit că, dacă vedea ce făcea,
trebuia să se ascundă prin preajmă.
Am cercetat toate locurile din care se vedea ce făcea.
Făceam un filaj invers, ca să aflu de unde privea.
Am arătat poza lui Cari din ușă în ușă.
N-o văzuse nimeni.
Știam că trebuia s-o găsesc pentru a rezolva ceva.
Ce a urmat a fost un șoc total.
STAU PE STR. BURT LA 11618
Cari mi-a spus că locuia la câteva clădiri distanță de mine,
în același complex.
APARTAMENTUL 12
Unu, doi, trei...
Speram s-o prind.
Dar, cu cât mă apropiam... Cinci, șase, șapte...
Voiam să chem poliția.
Deja intrasem în stare de frenezie.
Nu voiam să chem poliția. Nu, voiam s-o rănesc.
Am ajuns la zece,
apoi la 11
și căutam numărul 12, evident.
Și nu exista.
Nu există.
Era doar încă o manipulare.
Când mă întorceam acasă,
m-am uitat la toate apartamentele,
întrebându-mă de unde mă privea.
A făcut-o ca să se joace cu mine.
Apoi, lucrurile s-au înrăutățit.
Futu-i!
Cari era acasă la Liz.
OARE E ACASĂ?
A UITAT GARAJUL DESCHIS
Pe bune, cum... Ce naiba?
Situația a escaladat foarte mult.
Am aflat că nu doar i-a zgâriat mașina lui Liz în garaj,
dar a și mâzgălit peretele.
TÂRFĂ
A fost chemată poliția și s-a întocmit un raport,
dar mi-am dat seama că punea presiune pe Liz și copiii ei.
Am simțit că Liz era hărțuită fiindcă ieșisem cu femeia aia
care îi făcea și ei viața un iad.
EȘTI O TÂRFĂ NENOROCITĂ, LIZ
ȘI O DISTRUGĂTOARE DE RELAȚII
Am simțit că ea era adevărata victimă în povestea asta
și voiam să încerc s-o protejez.
Ne simțeam în siguranță împreună, iar relația noastră s-a reaprins.
FOSTA PARTENERĂ A LUI DAVE
Eu și Dave încă eram destul de apropiați.
Copiii mergeau acasă la el în weekend,
deci știau, în mare, povestea cu Cari
și că ea îl amenința pe Dave.
După ce mi-a povestit despre mesaje și vandalism,
i-am spus că nu voiam să las copiii la el acasă.
Trebuia să-i vadă la mine acasă.
M-a neliniștit foarte mult.
Eram la serviciu și am primit un apel de la Liz.
Unul dintre geamuri era spart
și părea că cineva îmi spărsese casa.
PLEACĂ, TÂRFĂ
Deasupra patului, cu ruj roșu
era scris: „Pleacă, târfă!”
Pe pat erau niște haine de-ale lui Liz.
Fuseseră înțepate și tăiate cu un cuțit.
În stilul unei crime.
Nu știu dacă exista
o amenințare fizică violentă mai mare.
Mă gândeam: „Dacă Liz era acolo când a dat buzna Cari?”
Liz chiar ar fi fost înjunghiată?
Era o amenințare reală.
EA VA MURI
NIMENI NU MĂ POATE OPRI
RESTAURANT ȘI BAR
În acel stadiu al anchetei, având în vedere infracțiunile comise,
aveam o cauză probabilă ca să solicit un mandat de arestare pentru Cari.
Din păcate, numai atât puteam să fac
pentru că n-o găseam.
Într-un caz de hărțuire, nu e neobișnuit.
Dar, cu cât investighezi astfel de cazuri,
cu atât observi efectul avut asupra victimelor.
Hărțuirea avea loc de peste un an.
Nu era neobișnuit să iau masa cu copiii
și să primesc mesaj: „Ești acolo și mănânci cu ei.”
„Du-te naibii! Lasă-mă dracului în pace!”
Încetul cu încetul, normalul tău se transformă în anormal.
Paranoia te acaparează.
TOT POT SĂ INTRU ÎN CLĂDIRE
Te gândești la ce s-ar putea întâmpla.
MI-AM LIPIT URECHEA DE UȘĂ
AUD TOTUL
TE URMĂRESC
Uneori, îmi era greu să-mi dau seama ce era real
și ce îmi imaginam.
RESTAURANT BAR
Pe parcursul lunilor,
am ajuns să stau tot mai mult la bar.
Simțeam nevoia să beau ca să mă relaxez.
Creierul meu putea să ia o pauză măcar puțin.
Eram pe cale să am o cădere nervoasă.
AM DAT FOC CASEI TÂRFEI
Mi s-a întors stomacul pe dos. „Vai de mine!”
Cari dăduse foc casei lui Liz.
SPER CĂ TÂRFA TA ȘI COPIII EI SĂ MOARĂ
Încearcă să le dai... I-au mutat pe toți de aici.
Pe acolo, haide! Mergeți în partea aceea!
Liz era singură, plângea.
Din fericire, copiii ei nu fuseseră în casă,
dar toate animalele ei au murit.
Își pierduse casa și toată agoniseala.
Mă gândeam că ancheta se transformase.
INSPECTOR DE INCENDIU
L-am contactat pe inspector.
Ne-am întâlnit la locul faptei, am analizat casa.
Încă era apă... mirosul acela îngrozitor de ars.
Începusem să intru în stare de alertă.
Mă gândeam că s-ar putea ajunge în punctul în care cineva ar putea fi rănit, ucis.
În mintea mea, îmi spuneam: „Trebuie s-o prind!”
Ancheta de la locul faptei a inclus și discuția cu Liz.
Interviul a fost înregistrat.
Am înțeles că au avut loc niște probleme.
Ce-ar fi să-mi povestești?
Tipul cu care ies
are o iubită de vreo două săptămâni
și mă hărțuiește din noiembrie.
- Îi știi numele? - Cari.
Mi-a tot scris că vrea să ne omoare.
Bine. E clar că focul a fost pus intenționat.
Dar animalele mele?
- Animalele sunt... - Moarte, știu, dar...
Protecția Animalelor se va ocupa de ele. Îmi pare rău.
Aș vrea să mă lase în pace.
După incendiu, Liz a luat ce a mai putut salva din casă
și s-a mutat.
Nu mi-a spus unde și n-am învinovățit-o.
Nu voia să fie urmărită de Cari.
În acel moment, m-am simțit singur.
Nu știam dacă să fiu furios, trist sau să plâng.
Îmi pierdusem partenera,
pe cea care înțelegea prin ce treceam.
Simțeam că nu pot decât să-mi fac bagajele și să mă mut și eu.
Mi-am schimbat numărul
și slujba.
Am vrut să-mi reclădesc viața departe de Cari.
Dar, în mintea mea,
știam că încă era acolo.
M16 DISTRICTUL POTTAWATTAMIE
UN AN MAI TÂRZIU
PENITENCIARUL DISTRICTUAL ȘI BIROUL ȘERIFULUI
Biroul șerifului din Pottawattamie avea un sediu mic.
Cu doi ani în urmă, auzisem că încă doi detectivi
o căutau pe o anumită Cari Farver, dată dispărută.
Auzisem că era o mamă singură care dispăruse.
N-o văzuse nimeni,
dar comunica prin e-mailuri și mesaje.
În același timp, detectivii de la secția Omaha
anchetaseră o incendiere, hărțuire și vandalism,
dar, după multă vreme, cazul ajunsese în impas
pentru anchetatorii care lucrau la el.
Cazul mi-a stârnit interesul și m-a intrigat.
L-am întrebat pe Jim
dacă putem solicita să preluăm cazul.
Eu și Ryan suntem buni prieteni.
Ai lovit bine, Ryan.
Jim e cel mai mare cowboy urban.
Nu cred că a urcat vreodată pe cal, dar pare genul.
Ryan e genul de om mai direct.
Nu contează.
Eu sunt un pic mai organizat.
Abilitățile noastre se completează.
Eu și Avis am mers la șeful nostru
și l-am întrebat dacă putem prelua cazul Cari Farver
și ne-a dat undă verde.
Am vizitat-o pe Nancy Raney, mama lui Cari.
Locuia în Macedonia, Iowa.
Ne-a povestit cum începuse totul.
Trecuseră câțiva ani de când nu mai discutasem cu un anchetator
și eram sceptică.
Probabil că am fost cam tăioasă cu el când a venit,
fiindcă nu aveam încredere în el.
Când ați văzut-o ultima oară?
N-am mai văzut-o de pe 11 noiembrie 2012.
Deci, acum doi ani.
După ce a plecat, am primit mesaje:
„Am acceptat o slujbă în Kansas
și o să câștig 100.000 de dolari pe an.”
Iar Max, fiul ei, a trebuit să stea cu noi.
Sunt curios cum se simțea înainte să plece.
Ce se întâmpla, a menționat ceva?
Era obosită fiindcă muncea mult.
Bineînțeles că nu-mi spunea anumite lucruri,
nici eu nu-i spuneam totul mamei.
Dar mereu suna acasă.
Nu avea niciun sens, și atunci i-am raportat dispariția.
Dacă a hotărât că nu mai vrea să mai stea aici,
asta e treaba ei,
dar aș vrea să știu dacă e bine,
dacă e bolnavă, dacă e rănită.
Prima oară m-am implicat în caz pentru că mi s-a părut interesant.
Odată ce am cunoscut-o pe Nancy... totul s-a schimbat.
Voiam să-i ofer răspunsuri.
Analizând dosarul,
am aflat că în rapoarte scria că avea un istoric de tulburare bipolară.
RAPORT PERSOANĂ DISPĂRUTĂ 16 NOIEMBRIE 2012
CARI ESTE BIPOLARĂ
Da, avea probleme cu depresia.
Am presupus că și-a luat medicamentele cu ea,
dar n-a făcut-o.
MEDICAMENTE GĂSITE ACASĂ
Dacă nu își lua medicamentele,
s-ar explica schimbarea de personalitate,
începutul de hărțuire, mesajele, urmărirea, toate acele lucruri.
Anchetatorii inițiali au conchis
că dispariția a fost un simptom al unei crize.
Am sperat
că se va întoarce.
Mă mutasem și încercam s-o iau de la capăt.
Liz ieșise din peisaj.
Am vrut să încerc iar să ies la întâlniri.
ÎNTÂLNIRI ÎN NEBRASKA
CĂUTARE
Am intrat pe internet pe un alt site.
DAVE K 35 DE ANI, OMAHA
CAUT FEMEIE
POTRIVIRILE TALE
Am creat profiluri, am început să discut.
Am început să discut cu o anumită femeie.
TATUATOR
Mergea bine, discutam, am stabilit să ne întâlnim.
Stăteam acolo de o oră.
M-a întrebat chelnerul: „Ți s-a tras clapa?”
I-am zis: „Așa se pare.”
VIN, DAR ÎNTÂRZII
Am mai așteptat puțin.
Și am așteptat...
și tot așteptat...
și încă puțin.
Când m-am lămurit că nu mai vine,
trimite un alt mesaj.
SUNT CARI
DU-TE NAIBII
O dădusem în bară și intrase iar în viața mea.
Dar, de data asta, lucrurile s-au înrăutățit.
Dintr-o dată, Amy, fosta mea, devenise o țintă.
O SĂ VEZI CĂ O SĂ-I TAI GÂTUL
Am început să primesc mesaje de la Cari,
spunându-mi să nu mă apropii de Dave.
DACĂ AȘ PUTEA SĂ SCAP DE TINE, AȘ FACE-O
Eram îngrozită.
Apoi mesajele au început să-i implice pe copiii mei.
Într-un weekend, am dus copiii în parc la joacă.
RYAN E PE TOBOGAN
IAR TU ÎMPINGI LEAGĂNUL LUI LEXI
Știa exact ce făceam.
Mă întrebam: „Femeia asta mă urmărește tot timpul?”
Într-o noapte, am primit un mesaj de la Cari,
spunând că avea...
să le taie gâtul copiilor în somn.
Mi-am găsit fiul pe canapea, dormea cu o bâtă de baseball.
L-am trezit ca să se ducă în dormitor,
iar când l-am întrebat de ce doarme acolo,
mi-a spus că ne va proteja.
A fost sfâșietor.
Niciun copil n-ar trebui să simtă asta.
Vreau un pistol.
Cauți ceva cu țintă...
Simțeam că era doar o chestiune de timp
până ca cineva să fie rănit.
Simțeam nevoia să-mi protejez familia.
Tata mi-a făcut rost de un pistol.
Era un Smith & Wesson, unul automat de nouă milimetri.
Vino în spate, te ajutăm noi!
Nu sunt pistolar. Nu avea să-mi atârne la șold.
Îl țineam în partea de sus a dulapului din dormitor,
copiii nu puteau ajunge la el, dar eu, da,
dacă simțeam nevoia că era nevoie de el.
N-am vrut să fiu nevoit să-l folosesc.
Cazul e învăluit în mister.
Dar ne-a sărit în ochi ceva,
Cari nu mai fusese văzută și nu se mai știa de ea de doi ani deja.
E-mailurile, mesajele și activitatea de pe rețelele sociale
nu erau dovezi că era în viață.
În acele mesaje, Cari spunea că își dă demisia,
că se mută în Kansas și că vrea liniște.
PERCHEZIȚIE 22 APRILIE 2013
Dar, când am analizat fotografiile din casa lui Cari,
am descoperit că dulapul era plin de haine.
Toate lucrurile ei erau încă în casă.
Parcă se întorcea a doua zi.
Se întorcea după-amiază. Nu se schimbase nimic.
Patul era făcut, haina încă atârna pe un scaun.
Nimic nu sugera că și-a făcut bagajele și s-a mutat din oraș.
EXTRASE DE CONT NOIEMBRIE 2012
Aveam extrasele lui Cari
și am văzut două tranzacții
la două zile după dispariție,
dar, după aceea, nimic.
E greu să trăiești fără bani.
Când a dispărut, tatăl lui Cari era pe moarte.
Eu credeam că n-ar fi plecat pentru că tatăl ei era bolnav.
La două trei săptămâni după ce a murit, am avut un vis care părea aievea.
În vis, mi-a spus:
„Nance, ea e cu mine, e în regulă.”
Încă îi văd chipul.
A trebuit să-i fiu alături lui Max,
să-i ofer o viață stabilă.
Avea doar 14 ani.
Nu știu dacă e instinctul matern, dar am știut. Cari nu mai era printre noi.
Când Jim a venit iar să discute cu noi,
i-am spus: „Nu cred că a plecat singură.”
Și... s-a uitat la mine și a spus:
„Nici eu nu cred că a plecat singură.”
L-am îmbrățișat și am plâns
pentru că autoritățile nu mi-au spus niciodată așa ceva.
Dacă nu era în viață Cari, totul se schimba radical.
Erau doar teorii și speculații,
dar am continuat cazul,
prin prisma unei anchete de omor.
Știam că Dave și Liz primiseră e-mailuri
și mesaje de la Cari de ani buni.
Dar, dacă era moartă Cari, n-avea cum să trimită mesajele.
Ca să aflăm ce pățise Cari
trebuie să aflăm cine le trimisese.
Ne trebuia un informatician.
Doar o clipă!
Am Soylent,
conține cafeină,
și cafea, tot cu cafeină,
alături de ultima cafea, tot cu cafeină.
Tony Kava a lucrat la departamentul IT
și a fost voluntar la biroul șerifului ca adjunct.
Soylent.
Ce este Soylent?
Asta beau tocilarii, în loc să mănânce.
Beau vreo două, trei pe zi
și mănânc niște hummus.
Fiind ofițer în rezervă,
Tony primea un salariu simbolic pentru anchete criminalistice digitale.
Nu știu dacă e clar, dar și eu am o tulburare de spectru autist.
Asta are noimă, când vedeți că mănânc și beau aceleași lucruri zilnic.
Cred că mă ajută cu anchetele.
În cazul lui Cari Farver, erau sute de mii de e-mailuri,
sute de mii de mesaje.
Peste doi ani de dovezi digitale.
Dacă puteam găsi sursa mesajelor,
puteam afla ce a pățit Cari.
Fiecare computer are o adresă IP.
VIZUALIZARE SURSĂ
Înseamnă „Protocol Internet”.
E ca adresa casei, doar că este pentru computer.
Dacă puteam găsi o adresă IP pentru un e-mail
sau ce s-a folosit pentru mesaje,
o puteam folosi pentru a o urmări la o locație reală.
Dar cine trimitea mesajele
folosea multe servicii diferite pentru a ascunde adresa IP.
VPN, servere proxy, uneori și rețeaua Wi-Fi de la McDonald's.
Eram sigur că trebuia să existe o adresă IP pe undeva,
una care să deslușească misterul.
Soluția era să scriem programul.
L-am numit Dex.
După ce l-am activat, am început să-i pun întrebări.
Încercam să găsesc un tipar în haosul tuturor informațiilor.
Aveam milioane de adrese IP.
L-am întrebat: „Câte-s unice?”
Asta a redus numărul la 13.000.
Apoi am făcut următorul pas:
„Arată-mi primele zece adrese IP comune în acest caz.”
Din cele zece adrese IP comune în acest caz,
opt dintre ele erau VPN-uri. Nu ajuta cu nimic.
Dar primul rezultat, care a apărut cel mai des,
era adresa 174.71.6.113.
Adresa IP a dus la o casă din Council Bluffs, Iowa.
Era casa unui bărbat numit Todd Butterbaugh.
A fost un mare șoc...
fiindcă lucra la biroul șerifului, iar eu sunt șeful lui.
E evident că era o situație ciudată.
Primul pas a fost să ascundem dosarul,
fiindcă avea acces la toate aceste fișiere.
În acel moment, a trebuit să-i prezentăm un mandat de percheziție.
Îl suspectam pe Todd.
Era expert în informatică,
iar cazul făcea parte din sfera digitală.
Dar l-am întrebat dacă locuia cu cineva, dacă îi folosea Wi-Fi-ul.
Ne-a spus că avea o relație cu întreruperi.
CASA LUI TODD
Iubita aceea locuia la Todd de când îi luase casa foc.
Iubita lui Todd, cu care locuia,
se numea Liz Golyar.
Am fost dat pe spate.
Cazul căpătase altă direcție într-o secundă.
Todd ne-a spus că Liz Golyar îi folosea Wi-Fi-ul de ani buni.
Am adunat toate dovezile
de pe toate conturile de e-mail
și era clar că toate dovezile duceau la Liz.
Totul sugera că Liz se dăduse drept Cari
din clipa în care a dispărut.
Toate mesajele trimise lui Dave, lui Liz, lui Nancy, lui Max
erau din partea lui Liz.
Noi crezusem că Liz era victima.
Nu era adevărat.
De fapt, Liz era hărțuitoarea.
Poliția mi-a spus că Liz se afla în spatele la tot.
Îmi vâjâia capul.
M-am dus în spatele atelierului, unde aveam trusa,
m-am sprijinit de ea și am plâns.
Încercam să analizez piesele din puzzle
și să le pun cap la cap.
Cari nu-mi trimisese niciodată mesaje din fața casei mele.
Cari nu-mi zgâriase mașina
și nu dăduse foc casei lui Liz
și nici nu-mi spărsese geamurile.
Liz mă urmărea în tot acel timp.
Era o nebunie totală.
Nu mi-a luat mult
să mă gândesc la toate
și să ajung la concluzia că probabil Cari era moartă,
iar asta era greu de acceptat.
Mai mult decât greu.
INTRAREA INTERZISĂ
La acel moment, credeam că Liz era vinovată
pentru orice ar fi pățit Cari,
dar puteam doar să dovedim că Liz se dădea drept ea.
Cam atât.
Nu puteam spune ce pățise Cari,
nu puteam spune că Liz era implicată, deci nu o puteam aresta pe Liz.
Dar ea a devenit principala suspectă.
Acum trebuia să analizăm
toate dovezile adunate într-o lumină cu totul nouă.
Anchetatorii crezuseră că Liz era victima,
aș că i-au verificat telefonul
la o lună și jumătate după dispariție.
Când am căutat prin descărcări,
am descoperit ceva ce ei rataseră.
Avea o poză cu mașina lui Cari,
una făcută în Ajunul Crăciunului din 2012.
DISCREPANȚĂ
Uitându-ne la dosar,
am constatat că mașina fusese recuperată abia pe 8 ianuarie.
Asta sugera că Liz știuse mereu unde se afla mașina.
Acel lucru a dezvăluit un nou aspect al anchetei.
PROCESARE AUTOVEHICUL
Când autovehiculul a fost recuperat în ianuarie 2013, a fost procesat.
Când am citit raportul, am aflat că se descoperise o amprentă.
Se găsise în interior,
pe un recipient de pe consola centrală.
Am comparat amprenta cu cele ale lui Liz.
Exista o potrivire. Era amprenta ei pe recipient.
AMPRENTA LUI LIZ GOLYAR
Era o dovadă solidă că Liz fusese în mașina lui Cari
înainte de 8 ianuarie, când am descoperit autovehiculul.
A fost o mare descoperire,
dar nu ne răspundea la întrebări,
nu știam ce pățise Cari sau unde se afla.
În acel moment, miza era imensă
pentru că nu știam de ce era în stare Liz.
Căutând mai multe dovezi,
am hotărât să-i monitorizăm mașina lui Liz.
Îi urmăream localizarea GPS permanent.
Am aflat că dădea târcoale casei lui Amy
în fiecare zi.
Atunci a început să ne preocupe siguranța lui Amy.
Îmi vizitasem copiii duminică seară.
M-am întors acasă pe la 20:30, 21:00.
M-am dus în dormitor ca să mă schimb.
Când am deschis dulapul, am observat că pistolul fusese mutat.
Dispăruse.
Nu mai era acolo.
Mi s-a făcut inima cât un purice.
112, la ce adresă aveți urgența?
- Am fost împușcată. - Bine, unde sunteți?
Sunt în parcul de lângă sediul șerifului.
În noaptea de 5 decembrie 2015,
dirijam traficul la un eveniment pentru Nașterea Domnului.
Când făceam asta, am auzit prin stație
că s-au tras focuri în parcul Big Lake.
Bine. Există sângerări grave?
Am piciorul plin de sânge.
Bine. Agresorul este încă în apropiere?
Nu cred. A luat-o la fugă.
Femeie împușcată în parc.
Când am auzit, mi s-a făcut inima cât un purice.
Într-o clipă. Eram convins
că fosta soție a lui Dave, Amy Flora, fusese împușcată în parc.
- Știți cine a făcut-o? - Nu.
- Știți dacă era bărbat sau femeie? - Femeie.
Mai târziu, a apărut la știri
că fusese împușcată o femeie și o chema Liz Golyar.
Întrebarea de pe buzele tuturor era:
„Cine ar împușca-o pe Liz?”
Șoc și groază astă-seară din cauza unor focuri de armă în parc.
Poliția nu a găsit-o pe cea care a împușcat o altă femeie în picior.
Circumstanțele par ciudate.
Am auzit doar: „Poliția, deschideți!”
Am deschis ușa
și am văzut doi polițiști cu armele scoase.
Eram îngrozită.
Mă întrebam: „Ce se va întâmpla cu copiii mei?
O să ajung în închisoare.”
Odată ce și-a revenit,
am invitat-o pe Liz să depună o declarație.
Sunt detectivul Doty. Lucrez la biroul șerifului, da?
Sunt la curent cu ce s-a întâmplat în parc.
- Bine. - Am citit raportul poliției.
Ai identificat-o pe Amy ca suspectă. Da?
Nu m-ar mira s-o fi făcut-o.
De fapt, n-am suspectat-o pe Amy de atac.
Părea o nebunie, dar suspectam că Liz își făcuse asta cu mâna ei.
Credeam că Liz a furat pistolul din apartamentul lui Dave
și că l-a folosit ca să se împuște.
Am fost împușcată în picior.
Încerca să-i însceneze asta lui Amy,
nu doar asta, ci și uciderea lui Cari.
Știu că au existat ostilități între tine și Amy.
Are aceeași ostilitate și față de Cari.
- Vreodată... - I-a spus-o lui Dave.
Mi-a spus mie.
Ce are împotriva lui Cari?
Mereu vrea s-o bată măr.
Știam ce încerca să facă Liz și i-am cântat în strună.
M-am gândit
că dacă are destul tupeu cât să te împuște,
ar fi putut avea tupeu să-i facă ceva și lui Cari.
Speram să ne ajute în orice fel,
dacă o suspectam pe Amy.
Ne-am folosit de asta ca s-o presăm pe Liz
și să o păcălim.
Te rog să verifici
dacă ai avut vreun contact cu Amy
și să te asiguri că nu s-a spus nimic mai amenințător
decât: „Vreau s-o bat pe Cari.”
Dacă a făcut vreo declarație amenințătoare
sau a sugerat că i-a făcut ceva lui Cari,
ar fi aur curat pentru mine dacă am avea așa ceva.
Atunci am putea construi un caz.
Speram ca Liz să-și scrie singură, dându-se drept Amy
și că am obține destule detalii
pentru a construi un caz împotriva lui Liz.
Liz se credea mai deșteaptă,
dar ea juca dame, iar noi jucam șah.
CĂTRE: LIZ GOLYAR SUBIECT: CARI
TE-AM ÎMPUȘCAT ÎN PARC PENTRU CĂ NU L-AI LĂSAT ÎN PACE PE DAVE
La câteva zile după interviu,
ne-a trimis niște mesaje de la Amy.
PRIMITE - 1
A mărturisit, „te-am împușcat în parc, nu l-ai lăsat în pace pe Dave.”
Știam că Liz și l-a trimis singură,
folosind numele lui Amy.
Era un început bun,
dar știam că aveam nevoie de detalii despre soarta lui Cari.
Știam că poliția nu o putea aresta pe Liz direct
pentru că aveau nevoie de dovezi.
Dar eu, copiii și Amy eram amenințați.
Neștiind ce s-ar putea întâmpla sau ce nebunie ar putea avea loc.
Dacă s-a putut împușca, de ce mai era în stare?
Eram de-a dreptul îngrozită.
Existau îngrijorări cu privire la Amy și copiii ei,
așa că am făcut un plan.
Am luat legătura cu Dave și am înregistrat discuția.
Îți vorbesc ca de la bărbat la bărbat,
eu aș face orice ca să fiu în preajma copiilor mei cât mai mult.
Eu deja m-aș muta cu Amy, în locul tău.
Bine.
Dacă ar trebui să mă întorc la fosta,
aia e, cât timp cât copiii sunt în siguranță!
Bine. O să-ți ascult sfatul.
LIZ GOLYAR - REȘEDINȚA LUI AMY FLORA
Dacă am avut un motiv ascuns?
Da.
Știam că atunci când Liz ar afla
că Dave se muta cu Amy,
urma să vedem emoție pură din partea ei.
SERG. J. DOTY
Sunt detectivul Doty.
Da.
- Cu cine vorbesc? - Cu Liz.
Ce se petrece, Liz?
Încă nu e arestată. Împușcă pe cineva,
ucide pe altcineva, apoi se mută cu Dave
și reușește să fie liberă, voi nu o arestați.
Nu putem face prea multe dacă Amy nu vorbește.
- Mai ești pe fir? - Da.
Dacă îți dă mai multe detalii, atunci vom putea construi un caz.
Bine.
Bine. La revedere!
Convorbirea cu Jim a fost punctul critic.
Planul chiar funcționa.
În acea noapte am făcut un salt uriaș.
Liz ne-a trimis mai multe mesaje de la Amy.
AM FOST ÎN MAȘINA NEBUNEI DE CARI
Atunci au început să curgă detaliile despre uciderea lui Cari.
E-mailurile păreau din perspectiva ucigașului.
AM ÎNJUNGHIAT-O ÎN BURTĂ I-AM CURĂȚAT MAȘINA
I S-A SCURS VIAȚA DIN TRUP
Știam că nu era Amy.
Știam că Liz își scria singură, dându-se drept Amy.
E-mailurile spuneau cum a oprit într-o parcare abandonată,
a acoperit-o pe Cari cu o prelată și i-a dat foc.
Ca detectivi, a existat entuziasm,
poate obțineam dovezile pe care le căutam de ani buni.
În același timp,
descriau ceva oribil.
ARUNCATĂ ÎN SACI DE GUNOI
UN TOMBERON LOCAL
Mărturia acea,
dacă era adevărată, ar fi fost un salt uriaș,
că nu știam ce pățise Cari.
Credeam că Liz fusese implicată, dar n-aveam idee ce făcuse.
Citind e-mailurile,
punctul comun era înjunghierea din mașina lui Cari.
Asta ne-a dus înapoi la mașină,
dar, de data aceea, căutam urme de sânge.
Am procesat-o cu reactivul de sânge.
Am dat cu spray peste tot.
În contact cu sângele, substanța strălucește sub lumină UV.
S-a folosit lumina UV pe scaunele din față,
pe scaunele din spate,
în zona portbagajului.
N-am văzut nimic.
Nu erau urme de sânge.
Dar era mașina lui Cari.
Poate că ea conducea când a fost înjunghiată.
Am smuls tapițeria de pe scaunul șoferului
și nu era nimic. Doar spumă obișnuită.
Apoi am trecut la scaunul pasagerului.
Pe șezutul acelui scaun era o mare pată roșie.
„Am găsit locul crimei.”
- Cu cine te duci? Cu Ambrose? - Da, merg cu el.
M-a sunat detectivul Avis:
„Să știi că a fost arestată.”
În acel moment, mi s-a ridicat o povară de pe umeri.
Dar nu toată.
Nu te poți stresa patru ani și să renunți deodată.
Nu așa stă treaba.
REZERVAT EXCLUSIV VEHICULELOR OFICIALE
Motivul pentru care te afli pe acest scaun astăzi
este că am nevoie să-mi răspunzi la multe întrebări.
Ai văzut vreodată mașina lui Cari?
- Ai văzut-o? - Nu.
O poză cu mașina ei, cu plăcuțele ei,
era pe telefonul tău.
- Nu i-am văzut mașina. Niciodată. - Ai fost în ea.
- Ai condus-o. - Ba nu.
N-am fost în mașina ei.
Nu m-am apropiat niciodată de mașina ei.
- Am găsit amprentele tale în ea. - N-am fost.
Nu mint. Nu m-am apropiat de ea.
N-am văzut-o.
Vreau să te gândești bine, da?
În ce... direcție vrei să mergi.
Vrei să stai pe scaun plină de regrete sau plină de sânge rece?
În acest moment, după patru ani,
familia asta vrea răspunsuri.
De ani și ani,
lumea tot trimite e-mailuri din conturile fictive ale lui Cari.
Unde duc adresele IP?
La tine acasă.
De ce ai creat atâtea e-mailuri?
N-am creat niciun e-mail.
Vin din partea ta.
Ba nu!
Nu permit să fiu acuzată pe nedrept.
Toate dovezile te incriminează.
Nu mai discut, vreau un avocat.
Cei din redacție spun că s-a făcut o arestare.
Golyar a fost acuzată de crimă
și e reținută la Penitenciarul Pottawattamie.
Ancheta nu s-a terminat cu arestul lui Liz.
Avea să fie un proces dur.
Aveam nevoie de procurori de excepție.
Din exterior,
cazul părea tras de păr.
Mă întrebam
cum aveam să conving o instanță că era adevărat.
POZĂ TRIMISĂ DE CARI
Era vorba despre un om care își zgâria singur mașina, își tăia hainele.
Omul acesta și-a dat foc la casă.
Cine se împușcă singur în picior, pentru Dumnezeu?
Dar cea mai mare îngrijorare era:
„Cum dovedești un omor fără cadavru?”
Trebuia să dovedim întâi că era moartă Cari
și apoi că Liz a ucis-o.
A fost o muncă mistuitoare, zi și noapte,
în căutarea unei dovezi definitorii că era moartă Cari.
Avis și cu mine nu lăsam nicio piatră neîntoarsă.
Voiam orice ne-ar fi putut ajuta cu cazul.
A fost epuizant.
Petreceam 12, 14, 16 ore pe zi,
căutând prin aceleași telefoane verificate de mii de ori,
asigurându-ne că nu ratasem nimic.
Toate e-mailurile, toate conturile, să nu fi ratat ceva.
Mi-a afectat viața.
Căsnicia mea se ducea de râpă.
Știam că nu eram un tată bun atunci, asta îmi rupea sufletul.
Cu un an înainte să încep să lucrez la caz,
fusesem diagnosticat cu o tumoră pe creier.
În acel moment al cazului, când lucrurile se încinseseră,
tumora s-a mărit, iar asta însemna operație.
Am pus întrebarea:
„Îmi va afecta capacitatea de muncă?”
Iar răspunsul primit a fost „da”.
Am spus că nu mă voi opera până nu se va închide cazul.
Amândoi eram implicați total,
sperând să găsim piesa lipsă din puzzle.
Ne întorceam la toți,
întrebându-i dacă nu cumva au omis ceva.
L-am interogat pe Dave pentru a mia oară.
Când să plece, s-au oprit pe loc.
Kava s-a întors din drum și m-a întrebat degajat:
„Încă ceva! Ai dispozitive electronice
din perioada noiembrie, decembrie 2012?
Orice n-ai predat?”
M-am dus în depozit și am început să caut.
Am găsit o tabletă veche
pe dedesubt, plină de praf, care nu mai funcționa de mult.
Nu avea nimic interesant, în afară de un card de memorie.
Avea un card micro SD în ea.
Când am verificat cardul...
n-a apărut niciun fișier.
Nimic. Fusese șters.
Dar putem sonda mai adânc,
pentru a căuta informații șterse și asta am făcut.
Dintr-odată...
am găsit circa 11.000 de imagini în miniatură pe el.
M-am uitat la imagini și erau o mulțime de selfie-uri cu Liz.
Un selfie cu Liz.
Un alt selfie cu ea.
Încă unul.
Începuse să-mi crească pulsul.
Din datele pozelor,
ne-am dat seama că era cardul SD din telefonul lui Liz,
de când lipsea Cari.
Era monumental.
Am început să verific miile de poze.
Exista vreo informație din 2012
care să ne fie utilă pentru caz?
Printre miile de poze,
una mi-a atras atenția.
Credeam că era o bucată de lemn de trandafir.
Nu credeam că ar avea relevanță,
dar eram curios, fiindcă arăta diferit.
Când l-am analizat din mai multe unghiuri,
mi-am spus că arăta ca un picior.
Nu sunt patolog. Am un exemplar din Anatomia lui Gray
și m-am dus la raft.
Am găsit o schiță care arăta
unde se găsesc venele în picior.
Iar după moarte are loc un proces
numit „marmorare venoasă”, în care venele devin vizibile.
Și mi-am dat seama deodată
că vedeam fotografia unui cadavru.
Putea fi piciorul lui Cari.
Era Ziua Președinților când am primit apelul.
Trebuie să mijești ochii pentru a-l vedea.
Dar exista speranța că aveam mai multe dovezi pentru caz.
Am simțit și că puteam dovedi
că era piciorul ei fiindcă avea un tatuaj.
Am contactat-o pe Nancy
și a trebuit s-o întrebăm: „Cari avea acest tatuaj?”
Și a spus că da.
Cari avea tatuajul pe picior.
Era simbolul chinezesc pentru „mamă”.
O femeie este acuzată de crimă.
Un triunghi amoros ar fi devenit fatal,
dar apărarea susține că poate nici n-a avut loc o crimă.
În prima zi de proces am avut emoții.
Nu avea să fie floare la ureche,
trebuia să dovedim că era moartă Cari,
dar și modul în care a fost ucisă,
maniera, premeditarea.
Urmau niște mari provocări.
E un caz bizar și bolnav despre atracție fatală.
Până la proces, nu aflasem ce pățise Cari.
Nu există îndoială că e moartă Cari,
dovezile arată că a fost ucisă în Omaha.
Nu-mi doream să spun asta familiei.
Când am auzit că fusese înjunghiată...
Propriul copil, nu-ți...
Nu e ceva din care să-ți...
Cred că e un coșmar.
Sunt poze-trofeu.
Imortalizează faptele odioase,
ca și cum ar fi vreo realizare.
Au încercat să mă avertizeze,
dar nu cred că e posibil,
când afli că fiica ta a fost mutilată
și...
aruncată.
N-a văzut-o nimeni, n-a auzit nimeni de ea
din data de 13 noiembrie 2012.
Mi se rupe sufletul.
Cel mai rău e când aștepți verdictul. Îți pierzi somnul.
Verifici probele. Ai făcut tot posibilul?
Țin minte că am intrat în sală. Era o atmosferă... tensionată.
Acolo erau presa și familia.
Am așteptat să vină judecătorul.
O parte din mine voia
să se concluzioneze dinainte că era vinovată,
dar toți ne temeam că exista o mare posibilitate
să fie eliberată.
Miza era uriașă.
Dacă Liz era găsită nevinovată, Cari nu era exonerată.
Întotdeauna avea să fie o umbră asupra lui Nancy, a lui Max,
a întregii familii.
M-am ridicat. Țin minte
că îmi tremurau mâinile, aveam mari emoții.
Curtea decide,
după o analiză atentă a probelor
și declarațiile Apărării, că Procuratura nu și-a îndeplinit sarcina,
fiindcă nu a fost recuperat trupul lui Cari Farver...
Am rămas cu gura căscată.
Din cuvintele sale
reieșea că o va declara nevinovată.
...a fost depășit de numărul uriaș de dovezi
prezentate de Procuratură în proces.
Dar exprimarea i s-a schimbat.
Cari Farver nu a dispărut de bunăvoie
și n-a înghițit-o pământul.
Din păcate, a fost ucisă.
Curtea decide, fără urmă de îndoială,
că pârâta a ucis-o în mod intenționat pe Cari Farver,
cu premeditare și în mod deliberat,
în jurul datei de 13 noiembrie 2012,
aici, în Douglas, Nebraska.
Lumea plângea,
membrii familiei erau îmbrățișați.
M-a durut sufletul pentru Nancy și Max
pentru că își pierduseră fiica, mama
și nu puteam da timpul înapoi.
Puteam doar să-i redăm
reputația lui Cari în acea comunitate mică.
Lumea a presupus că o luase razna
și le-a fost foarte greu.
Asta a afectat mult familia.
Ne-am apropiat de Nancy și Max pe parcurs.
Împinge...
Am putut să aflăm și cum era Cari.
Vai de mine!
Hai, mămico!
Bun, hai să mergem!
Stai! Să iau prăjiturica. O vezi?
Am aflat că era o mamă minunată.
Uitați cum a ajuns!
Era un om bun.
- Vai! - A luat...
- Dar a reușit. - Bine, atunci.
Vai de mine!
Trebuie să-l oprești...
Femeia cu care ieșeam avea țeluri,
era voioasă și voia să devină cineva.
Voia doar să-și clădească o viață.
Îmi pare rău pentru tot.
Dacă n-aș fi întâlnit-o, n-ar fi cunoscut-o pe Liz
și nu s-ar fi întâmplat.
Dacă aș fi avut de ales între nebunia asta
și a-i spune lui Cari că nu mă interesează, asta i-aș fi spus.
Dar nu ai de ales...
Înțelegeți?
Bun, cu care ziceai că joc?
- De la șase la zece. - Nu prea am șanse.
Uite, zece, șase!
Da, nu prea îmi plac opțiunile astea.
- Lovește-le pe toate! - Asta fac.
Le voi rămâne mereu recunoscătoare
Lui Jim Doty,
lui Ryan Avis
și lui Tony Kava.
- Iar e rândul meu? - Chiar nu știi să joci?
Am văzut cum se face.
Bine.
Mi-au salvat sănătatea mintală.
Și...
vor fi mereu băieții mei.
Sunt nemaipomeniți în munca lor.
Dacă n-ar fi fost ei, n-aș fi aflat adevărul.
LIZ GOLYAR A FOST CONDAMNATĂ PE VIAȚĂ,
FĂRĂ DREPT DE ELIBERARE CONDIȚIONATĂ.
Subtitrarea: Ramona Coman