Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hogy vagytok?
Jól, uram, köszönjük. És ön?
Jól. Foglaljatok helyet!
A tulajdonnév
egyedi elnevezése a személyeknek, helyeknek,
- és...? - Dolgoknak!
- Gyűjtő...? - Név!
Gyűjtőnév.
És még? Elvont...?
Főnév!
Bocsánat.
Miért táncol úgy, mint egy lány?
Olykor behunyom a szememet, és egy hatalmas színpadra képzelem magam.
Ötéves voltam, amikor felfedeztem a balettet.
A balett nem elfogadott Nigériában.
Sokak szerint nem való fiúknak.
Nyugi, lassíts!
De én ezt meg sem hallom, csak táncolok.
...és biccent! Egyszerre mozogjatok!
Párhuzamos mozdulatsorokkal dolgozunk.
Öt, hat, hét és rajt!
Nekem ez az álmom, követnem kell.
...és kettő, három, négy.
Üdvözlöm, Mrs. Madu!
A fiáról, Anthonyról szeretnék önnel beszélni.
Láttuk őt az Instagramon és a hírekben.
Csodás dolog, hogy így elterjedt a videó.
Látszik rajta, hogy nagy szenvedéllyel csinálja.
Engem a tüzessége fogott meg.
Rendkívül eltökéltnek tűnik, nem igaz?
Tehetséges fiú, szívesen látnánk az iskolánkban.
- Bizonyára nagyon büszke rá. - Az vagyok, igen.
A gondolat, hogy a kisfia messzire kerül otthonról,
egyszerre izgalmas és rémisztő lehet.
- Mennyi időre mész el? - Nem tudom.
Nyugalom, drágám.
Nyugi, minden rendben lesz.
Remeg a kezem. Nyisd ki gyorsan!
Mit írnak? Felvettek?
Igen.
Ez az! Sikerült!
Hála istennek!
Tényleg így néz ki a szemöldököm?
Nézd, milyen gyönyörű a mosolyod!
Olyan pufók vagyok.
Telt pofid van.
- Az tetszik. -„Gyermek diák”.
„Madu Mmesoma Anthony gyermek diák.”
Borzasztóan fogsz hiányozni Chisomnak.
Hiányozni fogsz az öcsédnek.
Ejha.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében gyűltünk össze.
Ámen.
Hálával tartozunk, áldott Megváltó, hozzád imádkozunk.
Dicsőítjük nevedet.
Atyánk, azért gyűltünk össze, hogy megköszönjük,
amit értünk tettél.
- Jó hírrel leptél meg bennünket. - Igen, Urunk.
Tiszteltessék meg a neved.
- Dicsőítsék szent neved. - Ámen.
- Dicsértessék szent neved. - Ámen.
- Jézus Krisztus nevében. - Ámen.
Köszönjük Istennek, amit értünk tett.
Ha ezt felteszed...
akkor szorosabbra húzhatod, vagy lazíthatsz rajta.
Egy nap a fiam táncolni kezdett.
Eleinte haszontalan elfoglaltságnak tartottam.
De ahogy telt az idő, kezdtem rádöbbeni,
hogy el kell fogadnunk, sőt, meg kell becsülnünk.
A stúdió, ahol Anthony gyakorolt, sajnos nem biztonságos.
Veszélyes környéken van.
Úgy döntöttünk, hogy kivesszük.
Hálát adok Istennek, hogy ilyen lehetőséggel ajándékozta meg.
Most levesszük az anyát.
Ezzel a szerszámmal.
Most komolyan?
Chisom.
Mi történt?
Miért nem állsz szóba velem?
Együttérzek az öccsével,
hiszen olyanok, mint az ikrek.
Folyton együtt lógnak.
Most, hogy Anthony elmegy, nem tudom, mi lesz vele.
Örülök ennek a lehetőségnek,
de közben sajnálom az öccsét.
Hihetetlen, hogy Angliában fogok iskolába járni
hét évig.
Ez egy hatalmas lehetőség.
Kaptam téli sapkát, ahogy odaát nevezik.
Hát igen.
Örülök, hogy nem kell többé itt suliba járnom,
mert a diáktársaim sokat piszkálnak.
Ennek most vége.
Anyának fogok hiányozni a legjobban.
Nagyon közel állunk egymáshoz, és...
Hát igen.
Sokat beszélgetünk.
Az öcsémmel is.
Persze vannak veszkedéseink,
de azért szoktunk egymással beszélgetni.
Ennek a keréknek annyi.
Cseréld le, ha van rá pénzed.
Majd ha pénzhez jutok.
Az igazat megvallva, kéne egy új motor.
De nem telik rá.
Hogy vannak a gyerekek?
- Jól vannak. - Remélem, jól.
A fiam ösztöndíjat nyert.
Odaát?
- Igen, külföldön. - Ki fogja elkísérni?
- Az istene és oyinbo. - Oyinbo?
Szóval a tánc miatt kapott lehetőséget?
Igen, a tánc miatt.
Istennek hála.
Rendben. Köszönöm.
A szokásosat kérem.
- Mint legutóbb. - Rendben.
Azt álmodtam, hogy meghalok.
Belegondoltam, ki fog eltemetni, ha tényleg jobblétre szenderülök?
Ki fog hazavinni?
De amióta jó hírt kapott a fiam,
úgy vagyok vele, hogy felőlem akár már holnap is meghalhatok.
Nem félek többé.
Ígéretet tettem anyának és a családomnak...
hogy sosem hagyom őket cserben.
Mert ő egy nagyszerű fickó
Adj egy pacsit!
Mert ő egy nagyszerű fickó
Ezt mondjuk itt mi mind
Hip, hip, hurrá!
Na, ezzel még várhatsz!
Láttam előre, amikor elvesztettük apámat.
Megjósoltam, hogy egyszer eljön ez a nap.
Igen. Aznap itt táncolt.
Különleges táncot mutatott be az apám temetésén.
Éppen ezért, most azt mondom: „J”!
J!
- É! - É!
- Z! - Z!
- U! - U!
- Jó utat! - Igen.
S!
Jézus!
- Egyél csak. - Mmesoma, nekem fogsz...
a legjobban hiányozni.
Hiányozni fog a kicsikém!
Egyél csak!
Mennyi bajt hozott rád...
Simogasd meg a hasamat!
- Köszönöm nektek! - Sziasztok!
- Jó éjszakát! - Viszlát!
Nézzétek az arcomat!
Lefekvés!
Holnap korán indulunk.
Szép álmokat.
Az utolsó éjszakánk így együtt.
El sem köszöntök?
Jó éjt, anya!
Rendben, jó éjszakát! Szép álmokat.
Oké.
Ma utoljára ülünk így együtt a tornácon.
Nemsokára indulsz a reptérre.
Nagyon fogsz hiányozni.
De örülök a sikerednek.
Örülök neki, fiam.
Köszönöm, hogy büszkévé tettél.
Csak annyit kérek tőled, hogy tartsd észben,
mi célból mész oda.
Tudd, hogy mi célból vagy ott. Ne feledd, honnan jöttél!
Kérlek, ne feledd, hogy honnan jöttél.
- Szörnyen fogsz hiányozni. - Te is nekem.
A testvéreidnek is.
- Ők is hiányozni fognak. - Apádnak is.
- Anthony! - Igen?
Gyere, ideje indulni!
Menjünk!
Valaki kapcsolja le a villanyt!
Zárjátok be az ajtót!
Anthony a reptérre megy!
Vigyázz magadra és fogadj szót, rendben?
- Igen. - Ég veled!
Szia!
Aztán ne feledkezz meg anyádról!
Kicsikém...
Hiányozni fogsz, kisfiam.
Elvégezzük a szükséges javításokat.
Dolgozunk a probléma elhárításán. Köszönjük türelmüket.
...szeret téged. Nem veszett el.
Hallod? Anthony nem veszett el.
- Csak utazik. - Semmi baj.
Ne félj! Telefonál, amint földet érnek.
Rendben?
Hölgyeim és uraim, a repülőgép ajtaja bezárult,
hamarosan felszállunk.
Szia!
Hiányzik a bátyád?
Ne aggódj!
Telefonál, amint lehet.
Üdvözöljük kedves utasainkat az Egyesült Királyságban,
a londoni Heathrow repülőtéren.
ELMHURST BALETTISKOLA
Minden szabad helyért 527 fiatal versengett.
ÉRD EL, TÜNDÖKÖLJ, LÉPJ TÚL, TŰNJ KI
Minden, a teremben ülő fiatalra
tíz másik jut, aki szeretett volna bekerülni.
Arra kérlek titeket, hogy emlékezzetek rá,
milyen csodálatos, hogy itt lehettek.
Tapsoljuk meg új diákjainkat!
Mmesoma!
- Szia, anya! - Fiam!
- Hogy vagy? - Jól.
- Az iskolából hívsz? - Igen.
Az én fiam!
A szobádban vagy?
- Megmutatom az ágyamat. - Londoni fiú!
- Itt az asztalom. - Tetszik a szobád.
Köszönöm.
- Ettél valamit? - Igen, anya.
- Minden rendben? - Igen.
Később még hívlak.
- Jó, majd beszélünk. - Oké.
- Szia, aranyom! - Szia!
Olyan srácokkal fogok együtt lakni, akikkel még sosem találkoztam.
Hát igen.
Félek, hogy nem fogok tudni beilleszkedni.
És kezdhetjük.
Lassan emelkedünk.
Kettő... kicsit gyorsabban.
Három. Négy. Hadd lássam azt az allongét!
És négy.
Ha fáj, hagyjátok abba!
A meleg érzés az izmaitokban
jól fog esni.
De ha ez átmegy égető érzésbe, az kellemetlen.
Told magad felfelé!
Ha nagyon fáj, abbahagyhatod.
Beállsz játszani?
Nem.
- Biztos? - Igen.
Öt. Relevé.
Másik oldal.
Kicsit lefogom a csípődet.
Segítek ott tartani, ahol lennie kell.
Érzed, hogy így nehezebb?
Igen? Ez az.
Használd az izmaidat!
Már itt sem vagyok.
Egyenes a hát, fiúk!
Jól van.
Még egy a la seconde!
Rendben.
Anthony!
Egy percre!
Megtanuljuk irányítani a testünket.
Ügyesen korrigálod a tartást,
de aztán belekényelmesedsz
és kitolod a fenekedet.
Próbáld megtartani!
Nagy erő kell hozzá.
Rendben?
Nem szabad hibázni.
A nyári előadásra való felkészülés nehezebb lesz.
Bonyolultabb mozdulatsorok várnak.
Sokkal intenzívebb lesz.
Egyesek szerint nem fog sikerülni.
És ha igazuk van?
Amikor arra gondolok, mennyit piszkáltak az iskolában,
rettentően elszomorodom.
Emiatt idegenkedve viszonyulok másokhoz.
Régen jobb szerettem egyedül lenni.
Igen.
De az eszem azt súgja, hogy egyszer...
minden rendben lesz.
Szia, anya, jó estét!
Szia, kincsem! Hogy vagy?
Jól érzed magad?
Igen.
Helyes.
Ne feledd az egyezségünket! Légy jó, rendben?
Tudod, hogy megállapodtunk.
- Ígéretett tettél, igaz? - Igen.
Mindig emlékezz rá, hogy honnan jöttél, hallod?
Igen.
Reggel indulás előtt tessék imádkozni!
Jó.
Mi is imádkozunk érted.
Rendben.
- Ezt ne feledd, oké? - Igen, anya.
Gyere, köszönj Anthonynak!
Szia!
Hogy néztek ki?
Hol vagy most?
- A szobámban. - Micsoda?
Úgy beszélsz, mint az oyinbók.
- Még csak... - Anyáddal beszélsz, az ég szerelmére.
SZÓLÍT A SZÖRNY
- Még mindig színezel? - Igen.
Muti!
Ő itt spicc-táncot lejt.
- Igen. - Fekete cipőben.
A kiinduló pozíció.
Bemutatja a lábpozíciókat?
Igen. Ez itt a sissonne.
Hol szerezted?
- Ajándékba kaptam. - Hűha.
- Tök menő. - Igen.
Jó éjt!
Bob Marley nigériai?
Bob Marley? Azt hiszem, igen.
Szeretem Bob Marley-t.
- Tényleg? - Aha.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Jó éjt, Sam!
Öt, hat, hét, és...
Ez mókás volt!
Megtanítasz pár nigériai kifejezésre?
- Hogyan? - Csak mondj pár szót!
Hogy köszöntök?
- Szia! - Szia!
- Igen, ugyanúgy. - Mint mi?
Igen.
Nézzétek Samet! Elküldtem anyukámnak.
Ilyen előnytelen képet csináltál rólam?
Elküldöm anyukámnak.
Figyelj, Anthony,
amikor passzolok neked, te kapura lövöd.
Tudod, hogy kell rúgni?
Ez az.
Szép volt, Anthony.
Gyerünk!
Szép.
Ahogyan Európa nagy részén,
az angolszászok kifejlesztettek egy a természeti elemekre,
a tűzre és a vízre épülő
bizonyítási formát.
Azokat, akiket bűncselekménnyel gyanúsítottak,
egy szertartásszerű, fájdalmas
és veszélyes tesztnek vetettek alá.
Ez az istenítélet.
- Mennyi idő... - Ne!
Ne!
Megvizsgáljuk, milyen büntetések léteztek
a reneszánsz, avagy az újjászületés korában,
mely 200 évig tartott, 1500-tól 1700-ig.
Aztán megvizsgáljuk a 18. és 19. századokat.
Végezetül pedig a modern Nagy-Britannia büntetései kerülnek górcső alá.
Kérlek, jegyzeteljetek!
Nem látom, mi van a táblára írva.
...ezek a korok a könyvekben.
Nem azt.
Alacsony demi plie. Egy és kettő.
Háromra kinyújtózunk, és négy.
És öt, hat.
Hét és nyolc.
Felemelkedünk. Egy, kettő.
És vissza. Három, négy.
Dégagé a la seconde. Hat.
Lejjebb! Hét, nyolc.
Jól van. Tendus.
Köszönöm.
Nyisd ki a szemedet, Anthony!
A szem rendkívül fontos.
Jobb, ha nem...
Fáj a szemem.
- Tessék? - Fáj a szemem.
- Fáj a szemed? - Igen.
Értem. Ezt sajnálattal hallom.
- Reggel óta fáj? - Igen.
- Hogy aludtál az éjjel? - Jól.
Mikor is érkeztél az országba?
- Mikor jöttél... - Két hete.
- Két hete? Oké. - Igen.
Lehet, hogy a szemednek hozzá kell szoknia
az itteni klímához.
Itt más a levegő és az élelmiszer is.
Talán csak ez van rád hatással.
De ha ez megnyugtat, később elviszlek az egészségügyi központba,
rendben?
Jól van, fiam.
Köszönöm.
- Minden oké? Csak lazíts! - Rendben.
Felolvasnád a legkisebb betűvel szedett sort, amit még jól látsz?
K, R, N?
A lentebbi sorokat egyáltalán nem látod?
- Nem igazán. - Nem igazán.
Semmi vész.
Most egy kis fényt fogsz látni.
Egy pillanatig ne mozgasd a szemedet! Ez a nehéz része.
Mozdulatlanul tartani a fejedet. Remekül csinálod. Jól van.
Ügyes vagy.
Valamikor a múltban...
toxoplazmózis-fertőzés támadta meg a szemedet,
és ez hatással van a szem hátsó részében található retinára.
Nehéz lenne megmondani, mikor történt.
Röviddel azelőtt vagy azután, hogy megszülettél.
A retina úgy működik, mint egy kamera,
a kamerában lévő film vagy chip.
A fényt üzenetté alakítja át.
A jobb.
A szem rendkívül fontos.
- Köszönöm. - Én is. Viszlát!
Viszontlátásra! Halló?
Megvizsgálta egy szemész,
és kiderült, hogy ez az állapot már fennáll egy ideje.
Olybá tűnik, hogy alig lát a jobb szemére,
ezért beutalót kapott szakorvosi vizsgálatra.
Fogadtunk mellé egy különtanárt, akit Judithnak hívnak,
ő foglalkozik majd Anthonyval.
Van egy mentálhigiénés szakemberünk is,
aki mindig rendelkezésre áll.
Mi a gond? Mitől lett seb a szemed alatt?
Amikor elkészült...
Amikor felvételt készítettek róla,
mármint a szememről...
a szemem hátuljáról.
Akkor keletkezett.
- Nem lesz semmi baj, hallod? - Igen.
De azért eléggé zavar.
Azért remélem, nem félsz.
De igen.
Mitől?
Egyszer eljöhet az a pillanat, amikor nem táncolhatok többé.
- Ez most komoly? - Igen.
Lehet, hogy...
Félek, hogy ez...
hatással lesz a képességeimre.
Istenem!
- Ne félj, minden rendben lesz. Oké? - Igen.
Isten mindenre képes.
Nem fogja hagyni, hogy visszatartson a látásod.
Valójában az én hibám.
Amikor szomorú vagyok, inkább csendben maradok.
Nem szóltam anyának, amikor kezdődött.
Mi van, ha nem tehetünk semmit ellene?
Mi van, ha nem táncolhatok többé?
Félek, hogy visszaküldenek Nigériába.
Igen. Emelkedj!
Lábat előre!
És igen. Tartsd meg ezt a pozíciót!
Amikor...
gyorsan pörgök...
Igen?
...megfájdul tőle a szemem.
Ja, már értem.
De valójában nem is kell pörögnöd.
- Igen. - Csak egyensúlyi pontot változtatsz.
Keményen kell dolgoznom,
hogy felzárkózzam a többiekhez.
Két nővérem van.
Klassz.
Jól kijövök velük, de az egyikük nagyon idegesítő.
Tudod, ő...
kedves, de...
Az öcsém 11 éves.
- Közel álltok egymáshoz? - Nem igazán.
Nem jövünk ki jól.
És a nővéreddel?
Vele igen.
Ki a szobatársad?
- Samuel. - Samuel.
Vicces srác.
Esténként néha kicsit...
- Nézzétek a graffitit! - Nagyon menő.
Azta! Tininindzsa teknőcök.
- Azt nézzétek! - Jaj, ne!
Tériszonyom van.
- Azt nézd! - Melyiket?
Szerintem fura.
Ez, és ez, és ez...
Sam, mi ez?
„Minden, amit látunk vagy látni vélünk,
„csak álom az álomban.”
Nagyon hiányzik a családom.
Anyukád támogatott abban, hogy ide jöjj?
Igen, azt szeretné, hogy táncoljak.
Ő a legnagyobb szurkolód?
Nagyon sokat segített.
Omaren...
Odébb mennél, kérlek?
Menj ki a képből...
Mennyire szereted anyukádat?
Egy egytől százig terjedő skálán? Száz.
És akkor ezt csináltam.
Mr. Grundy megkérdezte, hogy zenélek-e.
Mire én: „Dehogy!”
Nigériában nem voltak barátaim,
ezért csak a táncra összpontosítottam.
De a többiek kicsúfoltak.
Mit éreztél, amikor gúnyolódtak?
Amikor visszagondolok azokra az időkre,
úgy vagyok vele,
hogy a régi és az új Anthony...
- Ez görög, ugye? - Igen.
- Ókori. - Bizony.
Mintha egy esküvői torta belsejében lennénk.
Mint a Charlie és a csokigyárban.
Tényleg.
Hét, öt, kilenc, mi?
79528.
Hattyúk tava.
A diótörő.
Öt, négy,
három, kettő...
Te jó ég!
- Ne. - Ez eszméletlen.
Nem, én nagyon félek.
Ne, ne, ne, ne...
- Megint felemelkedünk. - Csak ne pördüljön meg!
Át ne pördülj!
Le kell jutnom. Muszáj.
Le kell jutnom. Ne!
Nem fésülködsz meg?
Jól vagy?
- Igen. - Mi történt?
A tarkóm tele van ilyen...
- Csomókkal? - Igen.
- Hű! - Menjünk a színapdra!
Amikor az iskolában gyakoroltok,
és a tanár azt mondja, hogy révedjetek a távolba,
képzeljétek el ezt.
- A hatalmas lelátót. - Igen.
Mit kell tennem, hogy olyanná váljak, mint ön?
Hogy mit? Nos...
Vezető táncos szeretnék lenni.
Úgy gondolom, hogy kemény munkával,
elszántsággal és szenvedéllyel bárkinek sikerülhet.
De ha elfogadtok egy jótanácsot,
legyetek önmagatok. Rendben?
Mert abból csak egy van.
Egyénnek lenni,
előadni, rezonálni velük
és elmesélni egy történetet a közönségnek,
aki miattatok jön el ide.
Szép munka.
Természetesen árad belőled.
Nem kell megerőltetned magad,
hogy kitaláld a mozdulatokat.
Ebben volt improvizáció?
- Volt. - Szóval igen.
A végét improvizáltam.
- Ez nem könnyű. - Hát nem.
- Igen. - Megosztanád velem a történetedet?
Nincs történetem,
de ott van a nővérem, aki szívesen játszik zenére.
Talán nem vagy tudatában, de előfordulhat,
legalábbis a te esetedben,
hogy a nővéredhez kötöd ezt az érzést.
És ezt láttuk...
Én látok valamit abban, amit csinálsz.
Az ábrázolás egyik képről ugrik
a másikra az elmédben, ahogy táncolsz.
A történeted jöhet otthonról,
amely hozzárendel egy érzést a táncodhoz.
Fontold ezt meg a következő alkalomra!
Határozd meg a történetedet,
és ez lehetővé teszi, hogy megragadd a karakteredet
az elejétől a végéig.
- Rendben. - Oké?
Hol töltöd a karácsonyt?
Nyilván maradok az országban.
Bárcsak hazamehetnék Nigériába!
De nincs pénzünk vízumra
és repülőjegyre.
Biztos hiányzik az anyukád.
Rettenetesen.
- Jobban, mint hinnéd. - Igen.
- Szia! - Szia! Hiányozni fogsz.
Te is nekem.
Anthony jelenti a reménysugarat a családunk számára.
Annyira hiányzik, hogy néha elfelejtem, hogy külföldön van.
Jó reggelt! Boldog újévet!
Hogy telt a karácsony? Jól mulattál?
- Unalmas volt. Jó volt, de... - Igen.
Fogd be!
- Hiányzik az otthonod? - Igen.
Voltál már szemdoktornál?
Hamarosan megyek egy másikhoz.
Hahó! Mmesoma?
- Hogy vagy? - Szia, apa!
Kicserepesedett az ajkad. Van ajakápolód?
Használj vörös rúzst!
Mi lelt téged?
Kicsinosítalak.
Mióta vagy itt?
Harmincadikán lesz fél éve.
És jól érzed magad itt?
Igen.
Biztos hiányzik az otthoni koszt.
- Igen. - Anyukád főztje?
Igen, meghiszem azt.
El tudom képzelni.
A családod biztos nagyon büszke rád.
Igen.
- Bocs, hogy ilyen sokáig tart, Anthony. - Semmi baj.
Maximalista vagyok. Gondolom, te is az vagy.
- Mindent tökéletesen akarunk csinálni. - Igen.
Én is ilyen vagyok.
Büszke vagyok a munkámra, ahogy te is biztosan az vagy.
Ezek az utolsó simítások,
aztán utadra engedlek.
Húzd össze a vállakat!
És vége.
Most pedig fel!
Egyre jobban megy.
Milyen elegáns tartás! Tartsd meg!
Semmi baj. Jó?
Mit csinálsz vacsora után?
Istenem, tudod...
- Honnan szereztél dzsúszt? - Kaptam.
Várj.
Várj...
Mit adsz... hogy is hívják a lányt?
- Pofa be! - Mi van?
Ott ül mögötted.
Szóval ja.
- Mi volt a találkán? - Tudni akarjuk.
Nem.
Nem mondod meg?
Nem mondod el a legjobb barátaidnak, mi volt a kiszemelteddel?
Nem!
Menni fog.
- Kínos volt? - Nem!
- Rosszul sült el a dolog? - Madu titkolózik.
- Nem akarok beszélni róla. - Szerintem titkolózol.
Így van, Anthony?
Elhívtad randizni? Igent mondott?
Nem.
Azt se tudom...
Már hogyne tudnál táncolni!
Jó, de csak balettezni tudok.
Az utcai táncot ismered?
Nem ismerem.
Nem csinálom végig. Nem.
Nincs mitől félned.
Istenem.
Szia!
Bocs, csak izgulok.
Helló!
Igen, szóval
csak meg akartam neked köszönni,
hogy ilyen jó barátom vagy és...
Szóval lényegében...
te vagy az egyetlen igaz barátom az életben.
Ezért kapsz tőlem valamit Valentin-napra.
Köszönöm. Ez nagyon kedves tőled.
- Igen. - Szép csokor.
- Köszönöm. - Én köszönöm.
Megláttam a boltban és egyből...
- Köszönöm. - Szívesen.
Én...
Jó ég, úgy izgulok!
Semmi baj.
- Rossz volt? - Nem!
Abból, amit én láttam, jónak tűnt.
Nagyon jó volt.
- Komolyan? - Igen.
Hideg van.
Marshall lehetne a szárnysegéded. Egy csomó barátnője van.
Ne szégyelld, ez jó dolog.
- Nem! - Igen, az.
- Azt hittem, te és Lulu jártok. - Nem.
Megajándékoztad a szülinapján.
Csak barátságból.
Várj, várj, várj!
- Emlékeztek, amikor elmentünk az Aldiba? - Igen.
Vettem egy jégkrémet és odaadtam Ms. Leicesternek.
Még mindig a fagyójában van.
Nem tudom, hogy kérjem vissza.
Csak mondd, hogy „Ms. Leicester, visszakaphatnám a jégkrémemet?”
Készülsz már a nyári előadásra?
Máris?
Egy teljes héten át fogunk táncolni. Vagy kettő.
- Két hétig. - Két hét tánc.
Várod már?
Mindenki várja.
Kemény felkészülés vár rám. Ez lesz életem legnagyobb műsora.
Kicsit izgulok.
Jól van, csendesedjünk el!
- Mindenki ébren van? - Igen.
- Tele energiával? - Igen.
Hétfőn színpadi próbát tartunk.
Hogy szokjátok a reflektorfényt meg ilyesmi.
Ne túl szorosan, lányok!
Ne maradjatok le! Ez az.
Vigyázzon, Miss Lindsay!
Hallgassátok a zenét!
Jó volt a távolságtartás.
Sokkal jobb.
Amikor mindenki összeállt, kicsit túl közel kerültetek...
Ne ijedj meg, ha elfogy a levegőd.
Csak lélegezz tovább,
és idővel le fog lassulni, helyre fog állni.
Minél többször csinálod, annál jobb lesz az állóképességed,
és annál hamarabb fog helyrebillenni a légzésed.
Ez az állóképesség.
Amitől tovább tudod emelve tartani a lábadat.
Szeretném, ha tovább dolgoznál a kettes felé.
Van bármi, amiről tájékoztatni szeretnél?
Bármilyen probléma?
- Nincs. - Nincs?
Köszönöm.
Öt, plié hat.
Hétre nyit, nyolc.
Kinyújt... három.
Két lábbal, mintha ugranátok.
Plié hat.
Hétre nyit, nyolc.
És hogy egyszerűbbé tegyük, csináljunk...
Sosem kérdeztem, hol tanultál táncolni.
Tényleg nehéz volt balett stúdiót találni?
Igen.
Egy idő után nem mentem,
mert a tánctanárom agresszív volt.
Mit csinált?
Ez a sebhely tőle van.
Megvesszőzött minket, ha hibáztunk.
- Mindenkivel rosszul bánt? - Igen.
Miket csinált?
Nem tudok egyebet mondani, de nagyon rossz volt.
Értem.
Nem jár puding, mert meghagytad a zöldséget.
- Igazságos ez? - Nem.
Erről vitatkozhatnánk. A mi családunkban is gyakran előfordul.
Minden hétköznap iskolába kell menni,
ha tetszik, ha nem.
- Nem fair. - Oké.
Nem mehetsz iskolába, mert lány vagy.
Nem fair.
A világ bizonyos részein ez a normális.
Tizenkét évesen dolgoznod kell, hogy segíts a családodnak.
- Nem fair. - Oké, szóval...
Kaphatnék egy zsebkendőt? A szemem.
- Persze. - Köszönöm.
Szóval néhány dologban egyetértetek,
de mindenki szemében más számít igazságtalanságnak.
- Nézz rám! - Jó.
Látod az arcomat?
Látom az arcát,
de ezzel a szememmel csak az arca felét látom.
Oké. Melyik felét látod az arcomnak?
Ezt, ezt, a tetejét vagy az alját?
- Ezt az oldalt. Igen. - Rendben.
Ha feltartom így a kezemet, hány ujjat látsz?
Azt hiszem, egyet. Igen.
Oké. És most?
Nem tudom.
Látod, ahogy mozgatom a kezemet?
- Igen. - Oké.
Nyisd ki jobban!
Nézz egyenesen a fénybe! Csodálatos.
Most nézz el jobbra!
Remek.
Megnézhetem a bal szemedet is?
- Meg. - Nézz egyenesen!
Jól van. Hátradőlhetsz.
Fontos megjegyezni, hogy a bal szemedben
lévő retina egy része rendesen működik.
Ez lehetővé teszi, hogy láss, hogy tovább építsd a karrieredet.
Ez nem progresszív változás,
vagyis nem fog tovább romlani a látásod.
De a jobb szemedre majdhogynem teljesen vak vagy.
A látótér ép, vagyis mindkét oldalon érzékeled a mozgást.
De a központi éleslátás sérült.
Az orvosok nem tehetnek semmit,
ami javítaná Anthony látását.
A jelenlegi látásával
kell boldogulnia a jövőben.
Értem.
Nem pont ilyen eredményben reménykedtünk.
De nem fog rosszabbodni a látása.
Mit szólnál hozzá, ha hazaküldenénk húsvétra, hogy találkozz a családoddal?
És amikor visszajössz, újult energiával
vetheted bele magad a nyári szemeszterbe és a felkészülésbe.
Jó.
Elveszíti a színét.
Elhasználódott.
Divatjamúlt.
Jézusom!
Chibuzo! Itt van Mmesoma!
Jézusom! Tényleg itt vagy?
Jesszusom! Chibuzo?
Uramisten!
Jézusom!
Apa! Itt van Mmesoma!
Hé! Megjött Mmesoma!
Szólj apádnak!
Itt a kincsem!
A kicsikém.
Jesszusom, tényleg te vagy az?
Tényleg te vagy?
- Tényleg itt vagy? - Igen.
Jézusom!
Hazajött az én kicsikém.
Majdnem megfojtottál!
Jaj, ne csináld!
Itt a kisfiam.
Isten hozott.
Uramisten!
Köszönöm, Jézus!
Te jó ég. Nézz rám!
- Fordulj meg! - Jézus!
Hogy megnőtt!
Visszajött a kicsikém!
Hazajött! Hé!
Mmesoma visszajött! Gyertek le hozzá!
Mmesoma visszajött.
- Nézzétek ezt a srácot! - Mindenki jöjjön!
Hazajött a fiam!
A fiam...
- Jézusom! - Mmeso!
Visszajött a fiam!
Jó ég, elment a hangom.
Visszajött a fiam.
Hazatért.
Visszajött a fiam.
Tényleg te vagy?
Hadd etessem a fiamat!
Senkit nem vártam még ennyire.
Atyánk, így lefekvéshez készülődvén, Urunk,
könyörgünk, hogy vigyázz ránk,
hogy holnap épségben kelhessünk fel.
Fáj a fejed?
Nem, csak melegem van.
- A nigériai időjárás már csak ilyen. - Ez borzasztó.
Rosszabb, mint amire számítottam.
Rosszabb annál.
Kellemetlen, amikor viszketni kezd, ugye?
Valami olyasmi.
Oké.
- A szemcsepp segít? - Igen.
Nagyon sajnálom, hogy ez történt veled.
Semmi baj.
Nem gond.
Oké.
Amikor visszamész, mindig használd a szemcseppet!
Emlékeztetni foglak.
Szólni fogok, rendben?
Kijössz velem edzeni a rétre?
- Muszáj jönnöd. - Ma nem lehet.
Jönnöd kell.
Nem.
Miért?
Hogy érted azt, hogy „miért”?
Rajta, gyerünk! Séta indul.
Passzolj!
Passzold a labdát!
Tartsd fel!
Ne álljon meg a labda!
Szeretném, ha kibékülnél az öcséddel,
mielőtt visszamész az Egyesült Királyságba.
Ő még kisfiú, úgy kell bánnod vele.
Kisfiú? Tizenkét éves, az ég szerelmére.
Beszélj vele, én most bemegyek.
Dolgom van a házban. Bemegyek.
Ez egy ilyen életszakasz.
- Ki fogsz nőni belőle. - Idővel megtanulsz uralkodni rajta.
Megesik a tinédzserekkel.
A tinédzserek
néha ok nélkül felkapják a vizet.
Nekem terapeutára van szükségem, de itt nem találok senkit.
- Mi kell neked? - Terapeuta.
- Az meg mi? - Aki segít a problémáimmal.
- Én nem segíthetek? - Nem.
Tony...
Ne félj, elviszlek a prófétámhoz.
Nincs szükségem a prófétádra.
- De igen. - Nekem terapeuta kell.
- Szükséged van rá. - Nem, nincs!
Isten mindent megold.
Terapeuta kell, nem próféta, köszönöm.
- Nézz rám és ne mocorogj, Tony! - Remegek, amikor dühös vagyok.
- Most minden szempár rád szegeződik. - Igen.
Nagyon aggódom érted.
Én is aggódom.
- Csillapodj, Tony! - Miért nem segítesz?
- Én próbálok... nem! - Ácsi, nyugodj meg!
Rossz, hogy ilyen heves dühöt érzel.
Rossz, ha nem tudom irányítani.
Próbálunk rendbe hozni. Azt próbálod elmondani...
Én is próbálkozom.
Segítene, ha nem ismételgetnétek magatokat,
amikor már megbeszéltük.
Nem, Tony...
- Nem. - Anyukád csak segíteni akar.
Semmi baj, én vagyok.
Engem is megríkatsz. Nincs baj.
Semmi baj.
- Anthony! - Jelen, Ms. McCamish.
- Cian! - Jelen, Ms. McCamish.
Marshall! Molly!
Hogy fogjuk ezt megoldani?
Tisztában vagyok vele, hogy néhányatoknak
ez lesz az első fellépése az Elmhurstön.
Addig fogjuk gyakorolni, amíg tökéletesen nem megy.
Ez egy fontos fellépés.
Ezért vagytok itt.
A nyolcadikosok készen állnak?
Mindenki a nézőtér fölé tekint.
Emelt fővel.
Jó, nagyszerű.
Lehet, hogy a látásom egyszer véget vet a karrieremnek.
Tanultatok valami újat az év végi műsorra, igaz?
Ez a csapatmunkáról szól.
Szerintetek mi a legfontosabb,
amikor a partneretekkel gyakoroltok?
Hogy odafigyeljünk rá és azt tegyük, amit mond.
Ez tetszik. Szóval a kommunikáció.
Fontos, hogy mindketten elégedettek legyetek.
Nagyon tetszik. Hogy elégedettek legyetek.
Nagy igénybevétel hárul a lábakra, a lábujjakra. Ez kemény munka.
Le és kettőre kar kinyújt! Csodás.
Ez az. Mintha azt mondanád: „Nézzétek, milyen ügyes vagyok.”
A műsor vége a befektetett munkátok megünneplése.
Legyetek büszkék arra, amit idén elértetek.
Öt, hat, hét, nyolc, kitár!
Több hangsúlyt fektessetek rá! Ez az!
Nem túl brilliáns, de nem is rossz.
Készülj!
Emel!
Ja, igen. Egy, kettő...
Relevé. És...
Régen erre bicikliztem a suliba.
Csendes környék.
- Jó, ugye? - Igen, az.
Szeretem a csendes helyeket.
Jaj, ne! Picasso!
Boldog szülinapot, Anthony!
Boldog szülinapot!
Hip, hip, hurrá!
Fújd el a gyertyát!
Kívánj valamit!
Mit csinálsz?
Repül a füleivel.
- Mintha szárnyai lennének. - Tényleg.
- Cseppentened kell a szemedbe. - Tudom.
- Most akarod? - Igen.
Oké.
Szóval ez lesz az első
- nagy fellépésed? - Igen.
Egy csomó ideges embert kell lenyugtatnod,
mert a táncra kell fókuszálnod.
- Ugye? - Igen.
Szoktál szédülni, amikor felveszed a pozíciót?
- Igen. - Értem.
Mit teszel, hogy helyrerázódj?
Van erre valamiféle technikád?
- Nem mondhatnám. - Oké.
Öt, hat, hét és nyolc.
- Erőteljesebben! - Igen.
Jól van.
Aztán jönnek a lányok és felemeljük őket.
Tisztán látod, hogy mi történik?
Jól látod a párod csípőjét?
- Igen. - Oké.
Törzs és a combok megfeszít.
Kezdheted, és ágaskodsz.
És fel.
- Látod az utolsó táncost? - Igen.
- Biztos? - Igen.
Szóval tudatosan a bal szemeddel figyeled a többieket.
Oldalra lépünk, megfogjuk egymás kezét és folytatjuk.
- De ennél a pontnál segítenek a többiek. - Igen.
Akkor ez nem jelent gondot.
- Nem. - Jó.
Eszerint sikerült mindenre megoldást találni.
Okos fiú vagy.
Megtartod ezt a pózt és érezheted, hogy minden a helyére kerül.
Ezt nevezem. Három.
Mi volt ez? Nagyon koncentráltál.
Igen. Vállak.
És vége.
- Mutasd! - Nem akarod látni.
De igen.
- Ne csináld! - Jól áll.
- Nem, ez... - Komolyan mondom.
Enélkül még magamat se látom a tükörben.
Hű, de nagy az a lencse!
- Felnagyítja a szememet. - Várj, nyisd ki a szemedet!
- Csak a szemem. - Ejha.
- Tetszik. - Ne már!
Szerinted hatással lesz a karrieredre?
Nem félsz tőle?
De igen.
De ha folytatod a kemény munkát,
az segíthet a piruettekkel, akkor is,
ha a látásod nem fog javulni.
Csukott szemmel szoktam gyakorolni a fouettét.
Az jó,
- próbáld meg! - Egész jó volt.
Ha nem is fogok látni,
tudom, mi történik a környezetemben.
- Nem lesz gond. - Szerintem se.
Igen.
Néha azon tűnődöm, hogy jó táncos leszek-e.
Van, hogy azt gondolom, nincs meg bennem, ami kell.
A sok piszkálás miatt az iskolában...
De ha akkor sem adtam fel,
most miért adnám?
Izgulsz?
- Izgatottan várom az előadást. - Tényleg?
Tudod már, mikor érkeznek a szüleid?
Azt hiszem, később.
Olykor behunyom a szememet és egy hatalmas színpadra képzelem magam.
Szerintem remekül szerepeltél a nyári előadásban.
Elöntött az adrenalin?
Ne feledd, ez egy pillanatfelvétel.
Bemutattad mindazt, amit az év során tanultál.
Szerintem javult a testtartásod,
a másik dolog, hogy imádsz mozogni.
Már az első alkalommal feltűnt,
hogy szeretsz mozogni és táncolni, bizony.
A kilencedik évfolyam hatalmas ugrást fog jelenteni.
Nem csak az edzések lesznek nehezebbek, több foglalkozás vár rátok.
Nagyobb elvárásoknak kell megfelelni. Érted?
Úgy gondolom, hogy egy icipicit keményebben kellene dolgoznod.
Mindenesetre higgadtnak kell maradnod,
különösen annak fényében, ami a múltban történt veled.
Próbáljuk minimalizálni a pánikszerű reakciókat, rendben?
Ne feledd, hogy itt biztonságban vagy.
Én is ezt mondtam neked.
Nálunk nem eshet bántódásod.
- Találkozunk kilencedikben. - Úgy lesz.
Jól vagy?
Minden oké?
Majd írjatok.
De ne éjfélkor.
- Nem. - Mindig azt csinálod.
Ez azért van, mert éjfélkor mindig ébren vagyok.
Igen.
- A kör. - Ez tök kínos.
- Nem gurul. - Nézd!
- Jól van. Szóval... - Köszönöm.
Ja.
Hiányozni fogsz, Anthony.
Te is nekem, Sam.
Nyolc hét, remek.
- Nyolc hét. - Bizony.
Akkor nyolc hét múlva találkozunk.
Nyolc hét!
Kiszorítom belőled a szuszt.
- Szia! - Szia, Anthony!
Szia!
Jó utat haza!
Üdvözlöm Picassót!
- Kit? - Picassót.
Ja, jó.
Igen.
Ha úgy mozogsz, mint...
A tánc segíti elmesélni a történetedet, az érzéseidet.
Néha örömöt fejez ki.
Néha fájdalmat.
Amikor táncolok, elengedem a dühöt
és a szomorúságot.
- Fáj? - Egy kicsit.
- Tényleg? Ne haragudj! - Aha.
Bocsánat. Te kisbaba.
Nem, most ezek fájnak.
- Túl szoros? - Egy kicsit.
Egy kicsit.
Hogy tanultál meg brit angolul beszélni?
Nem tudom, jön magától.
Ez a normális.
Azért még tudsz igbóul?
Sosem tudtam igbóul beszélni.
Nem szégyelled magad?
- Nem, sosem beszéltem. - Hát nem Igboföldről származol?
- Megtanítalak. - Ne!
Mostantól csak igbóul szólok hozzád.
- De azért érted, ugye? - Igen.
Nem tudom pontosan, hol van az otthonom.
- Jártál már itt korábban? - Nem.
Néha ide járok focizni.
Szombat reggelente.
Az otthon az a hely, ahová tartozol,
ahol békére lelsz.
De a családom nélkül nem az igazi.
Mikor mész vissza a suliba?
Jövő hétfőn.
- Jó vagy matekból? - Aha.
- Dehogy vagy. - Jó vagyok, de nem annyira.
- Milyenek a jegyeid? - Nagyon jók.
Igen.
Hallottam, hogy nulla pontot kaptál a vizsgádra.
Mi történne, ha leugranék?
Ha ilyeneket kérdezel, megöllek.
Atyám, csinálj belőle profi balett-táncost,
amiről mindig is álmodott!
Segíts neki, hogy valóra váltsa az álmát, Jézus nevében!
ANTHONY MA IS AZ ELMHURST BALETTISKOLA DIÁKJA.
ARRÓL ÁLMODIK, HOGY EGYSZER VEZETŐ BALETT-TÁNCOS LESZ.
A feliratot fordította: Gyenes István