Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Razvan och Simona bor där, de arbetar i Tyskland.
De kom hem över julhelgen.
Petre kör lastbil över hela Europa.
Hans son också, precis som sin far.
Runt om i hela Europa.
De här grannarna är i Italien, jag vet inte exakt var.
-Många är i Italien. -Ja.
-Här bor Marius. -Han är i Spanien.
I Madrid.
Den här, nära Valer, är också i Spanien.
Ion här är i München, i Tyskland.
Ion vem? Åh, jag menade grannen här.
-Florin... -...i Italien.
Grannen här är i Frankrike.
De här ligger på kyrkogården.
Det är slut med dem.
Lenuța är i Tyskland...
...och jag är den enda i Österrike.
Kära nån, titta på det där...
...allt är nedgånget.
-Vill du gå in? -Nej.
Taket har redan rasat in.
Kom, Daniel!
Jag föreställde mig den där i hörnet.
Här, ja. Vi bygger det här.
Inte så nära.
Kanske här.
Och ingången kommer att vara där borta.
Den kommer att vara vänd mot vägen så att det blir lätt att köra in.
Det finns tillräckligt med utrymme.
Den kommer att föras vidare till våra barn och barnbarn.
-Där kan vi bygga parkeringsplatsen. -Och här lekplatsen.
Det är fast mark, inga problem alls.
Men staketet, kära nån!
Ja, jag måste bygga om det i vår.
Det finns så mycket att göra.
Mycket arbete.
Och pengar.
Var ska vi få så mycket pengar ifrån?
IMORGON ÅKER JAG
Ionuț, ge mig en näsduk!
Min näsa rinner.
Okej, kom igen.
Hej, mamma.
Perfekt tajming. Jag gör köttbullar.
Vill du göra det?
Jag gör bollarna, du fyller och snurrar.
-Jag gör bollarna! -Kom igen!
-Var inte så dum! -Du är fånig!
Sluta!
Okej, då gör vi det.
-Hur fungerar den här saken? -Fyll den!
-Okej, gör några bollar då! -Det finns några.
Och jag ska fylla maskinen och vända?
Det är inte rättvist.
Lite mer...
...mer...
...mer!
Stör det mig fortfarande?
Räcker det nu?
Katten kan få det. Rocket!
Jösses...
I början var det...
...svårt. Det var svårt för dem utan mig.
En man vet ofta inte
vad en kvinna gör för familjen.
Nu ligger allt på hans axlar,
och jag tror att han har blivit medveten om det.
Min man, jag vet inte...
han är mer förstående.
Nu när han stannar hemma...
...han uppskattar mig mer, respekterar mig mer.
Vi har inte tid att tråka ut varandra.
Det är kallt! Kom in...
Sätt dig ner! Stå inte där som en vass.
Har Costel gått förbi än?
Ja, på julafton, för att sjunga julsånger.
Där var du... ...och flickorna...
Var det några andra barn där för att sjunga julsånger?
Nej, ingen. Barn gör inte det längre.
Vädret var också dåligt, det regnade...
Barn gör inte det längre.
Jag behöver inte det!
Se hur fin den är på henne!
-Ja, verkligen! -Titta på dig själv i spegeln!
Ge mig några ringar också, jag har inga, du har många!
Jag kan inte stanna, i morgon åker jag.
Åker du i morgon?
Må Gud hjälpa er att komma fram tryggt och säkert.
Du förstår, vissa får inte...
Det är som det är.
Jag måste packa och kontrollera
...att jag lämnar allt i ordning för barnen...
När du har fått ihop alla dina saker,
när du har gjort allt för dem...
I morgon bitti...
Hej då! Jag kommer tillbaka om en månad.
Adjö, adjö. Vi ses igen om en månad.
Har du radion påslagen?
Har du bilradion påslagen?
Så vadå? Har det hänt en olycka?
Har det skett en olycka eller är det trafikstockning vid gränsen?
Det är en olycka, eller hur?
Det är ingen olycka. Det är trafikstockning fram till gränsen.
Och detta är den kortaste väntetiden, jag har kollat upp det på nätet.
Oj då...
När jag träffade min första patient...
...frågade han: "Var ligger Rumänien?"
Jag blev ganska förvånad.
Så jag tog en karta och visade honom.
"Här är Ungern", det visste han, "och bortom det finns Rumänien".
Och han sa, "Åh, vilket stort land!"
Ja, mer än dubbelt så stort som Österrike.
Flytta på dig, din idiot! Annars kör jag över dig!
Jag skulle ha kommit närmare, men jag ville inte köra över dig.
-Kör över honom! -Då blir jag tvungen att betala.
Vi är... jag vet inte. Vi är inga.
Vi är kvinnor som kommer hit för att arbeta.
Det är så vi blir sedda.
Men vad de inte ser,
är att de behöver oss mycket mer än vad vi behöver dem.
Många av oss beter oss som om det bara var ett jobb.
Men du kan inte göra det här jobbet utan empati.
Ja, vi är redan här.
Vänta lite...
-Ja, så varmt... -Det är bra.
Tack så mycket.
André Rieu i Las Vegas. Är det bra?
Titta på honom, han måste gå.
Det är en stor grej, eller hur?
Det är reklam.
Vad vill du ha till lunch?
-Vad? -Vad vill du äta?
-Redan? -Ja, jag måste laga mat nu.
-Potatis? -Pannkakor.
-Pannkakor? -Ja, tack!
Okej, pannkakor!
För 20 år sedan... träffade jag Maria.
Vi var förälskade. Men vi hade ingenting.
Vi älskade varandra och höll ihop.
Det var svåra år för oss i Rumänien.
Få jobb, låga löner.
Men tack vare vårt arbete gjorde vi framsteg.
Och kärleken har hållit oss samman.
Någon måste ta hand om barnen.
Om ingen stannar med barnen...
...är familjen praktiskt taget splittrad.
Om du inte har ett bra familjeliv, kommer dina barn inte att älska dig,
man har inte uppnått någonting i livet.
För Instagram, så att du hittar en flickvän!
Wow, miniproffs! Stanna där.
Så, Ionuț, sätt dig ner.
Låt mig sätta upp det.
Kom, sätt dig ner!
Vad händer om prästen kommer?
Även om han kommer, vad kan han göra mot oss?
Så...
Låt oss ta en intervju!
Jag ska ställa in kameran...
3, 2, 1, action!
-Hej världen, hej Ionuț! -Hallå där!
I dag talar vi om Ionuțs framtid.
Och vad han vill uppnå i sin karriär.
Låt oss börja med frågorna.
Jag lyssnar.
Jag ska lägga ner kameran. Det här kommer att klippas bort.
Redo, Nuțu?
Berätta lite om dig själv nu och i framtiden.
Vad vill du göra med ditt liv?
Kom igen, jag lyssnar.
Vad ska jag säga om mig själv.
Jag skulle vilja gå klart gymnasiet, få mitt examensbetyg.
Jag vet inte... jag vill köpa en mer professionell cykel.
Och om framtiden... vet jag inte...
Jag vill gå på polishögskolan, för jag vill bli militärpolis.
-Vill du bli en militärpolis? -Ja.
Låt oss gå vidare.
Tredje tagningen.
Jag har sett, du...
Ionuț...
-En fråga till. -Fråga!
-Får du fortfarande barnbidrag? -Nej, det går till mammas konto.
Jag måste be mamma om det.
Samma sak för mig, men jag tar ut det. Lyssna...
Vet ni att lönerna på andra ställen är mycket högre än i Rumänien?
Ja.
Men det är dyrare där.
-Gillar du Rumänien? -Ja.
-Och du vill bli en militärpolis? -Ja.
Var då? I Rumänien eller i ett annat land?
I Rumänien.
Det här är mitt hemland, jag skulle aldrig åka utomlands.
Vi kanske filmar något i morgon. Låt oss se.
Titta, där borta!
Nej, se upp! Gå inte!
Om prästen kommer, kommer han att springa efter oss!
Vi kunde ha blivit fulla. Det var vin i den här.
-Vad? -Den här saken.
Har du sett mitt regnskydd?
-Vattentät! -Ja, vattentät, rumänsk stil.
Ionuț, skulle du vilja filma något tillsammans med din familj?
Ja, varför inte?
Jag tror att de också hade drömmar när de var unga.
-Ska du inte åka, Ionela? -Nej.
Vill du inte, eller...?
Jag tänker inte åka!
Lämna min familj bakom mig? Aldrig i livet.
För bara en månad eller två, bara för att prova!
Må Gud skydda oss alla, men jag tycker inte om det.
Att lämna så där.
Var och en bestämmer själv. Vad ska jag säga?
Ionela stannar kvar för att ta hand om dem, vars kvinnor är borta.
Vem ska annars göra kaffe åt dig varje morgon?
Jag menar bara att så länge hon kan...
Du reser bort fyra, fem månader om året.
Och allt förändras.
Det är sant, det är en annan lön.
Min dotter ville också jobba här. Men hur mycket tjänar hon? 1,500 lei?
300 euro.
Lönerna är så låga...
Den här också.
Vänta, jag ska öppna dörren åt dig.
-En Chevrolet! -Mycket dyr.
Titta, en liten en. 5,900.
Jag kan inte spendera så mycket pengar.
Detta är inget för en ny förare.
Hur som helst, för 2,500 euro kommer jag inte att hitta en bra bil.
Det här ger mig huvudvärk...
Det behöver inte vara en specialbil. Tänk om någon kör på mig?
-Kör försiktigt och gör inte... -Nej, jag gör inget dumt.
Jag tycker inte om att du alltid åker med vänner.
Det är farligt.
Sluta nu, jag ska ta en titt på bilen i morgon.
Men kolla även andra,
så att du kan välja.
Köp inte den första.
Förstår du vad jag menar? Det är vad jag menar.
-Ja, jag förstår... -...inte den första som är tillgänglig.
Jämför dem, se hur mycket de kostar...
Ja, jag ska ta en titt.
Okej...
Hallå där! Kan du följa med oss ut i trädgården?
Varför då?
Jag skulle vilja visa dig något, eller, ja, du kan hjälpa mig...
Ett ögonblick bara...
Inga problem, gör klart det...
Har du tid?
Lite grann, jag tar mig tid!
Ja, men... jag skulle vilja intervjua dig, om du går med på det.
En intervju?
Ja, en kort intervju. Är det okej?
Vad handlar den om?
Jag berättar när vi börjar.
Okej, då så. Först, låt oss hitta ett trevligt ställe.
Jag tänkte kanske här.
För där finns blommor, trädet, och där borta det lilla huset.
-Det är en brunn. -Åh.
-Precis här, okej? -Okej...
-Men jag behöver en stol. -Gå då...
Okej, jag ska hitta ett trevligt ställe.
-Skulle det inte vara bättre på ängen? -Det finns fästingar!
Hallå!
Idag har jag bestämt mig för att intervjua dig.
Jag måste komma på en bra fråga.
Låt oss tala om nuet. Vad har du för jobb? Hur gammal är du?
Var bor du? Vilka är dina passioner?
Just nu... Jag är på semester, tills i morgon.
Jag arbetar som 24 timmars vårdgivare i Österrike.
Jag är 43 år gammal...
-Må många fler följa! -Tack så mycket!
Jag vet inte, det här jobbet lämnar inte mycket tid för passioner.
Vad skulle du ändra på för att få tid för dina drömmar?
Jag är nöjd med vad jag har åstadkommit hittills.
I min ålder kan jag inte önska mig mer.
Jag hoppas att jag kan leva min ålderdom i fred
utan att vara en börda för mina barn.
Nu är det deras tur att göra verklighet av sina drömmar.
Jag hjälper dem så mycket jag kan.
Du har fortfarande ett långt liv framför dig.
Om du hade 200 år kvar,
vad skulle du göra?
Du har fortfarande ett liv att leva!
Främst vill jag att mina barn ska bli framgångsrika...
...jag skulle vilja arbeta utomlands i några år till. Det är mycket svårt.
Och jag... jag har en idé.
En affärsidé?
En affärsidé som kan ge mig en månatlig inkomst.
Jag vet redan var...
Jag har en plan, mer eller mindre.
Att arbeta utomlands, det är framför allt en uppoffring.
Jag skäller ut mig själv, lugnar ner mig själv.
Jag argumenterar med mig själv att det är okej.
Har du gjort kaffe åt mig?
-Ta bort den från bordet. -Ge den till mig!
-Hur var arbetet igår? -Lätt.
-Mycket jobb? -Ja.
Jag hjälper dig med hälften av pengarna.
-Med 1,500 euro? -Med 1,500 euro.
När jag har pengar, ska jag köpa mig en bil.
Fram till dess klarar jag mig.
Jag hatar att du är beroende av dina vänner på kvällen.
Tror du att jag gillar det?
Tror du att jag gillar det? Nej.
Tills jag köper en bil, är det okej så.
Jag ska se.
Att spara från din lön är svårt.
Så är det.
Jag kommer att tjäna pengar och flytta ut.
Vill du inte att jag ska ha ett eget hem?
Självklart. Jag vill att du står på egna ben,
jag vill att du ska stå på egna ben.
Det är varje förälders dröm.
Jag vet inte vad du drömmer om. Jag vet bara vad jag drömmer om.
Jag drömmer om att du mår bra.
Jag vill vara för mig själv. Jag är trött på det här vardagsrummet.
Rocket! Mjau!
Du tycker att han är dum...
-Imorgon åker jag. -Det är allt.
Sedan du kom, har du ändå inte gjort så mycket.
Det är vad du tycker.
Varje gång du är hemma, är du alltid i telefon.
Som om du inte var här alls.
Jag har sagt det förut. Tycker du inte det?
Du kommer hem, och om jag vill prata med dig,
ringer någon dig. Oavsett om det är i bilen eller vid middagen.
Det händer aldrig att du låter den ringa.
Sedan pratar ni i en timme.
När vi behöver något från dig, säger du: "Vänta...",
Och sen, fortsätter du att prata i telefon.
Jag sa ju det!
När du kommer hem, är det som om du inte är här.
Du bryr dig knappt om oss, åtminstone inte mig.
Du säger åt mig att hjälpa dig, och fortsätter att prata i telefon.
Vem vet när vi kommer att prata med varandra igen.
Hur länge ska du vara borta? Tre veckor?
Fyra?
Och sedan fyra till hemma, eller hur?
Ska du åka i morgon?
Jag ska ge dig min kostym att stryka. Jag ska gå på en fest.
De vet varför jag är här, det är för familjens skull.
Men jag är beredd att bli anklagad i framtiden,
"Du var inte där i de viktiga ögonblicken."
Vi har alla svåra faser, är arga, besvikna.
Och de kanske vill ha mig där.
Men det är jag inte. Det är tydligt.
Pengarna och gåvorna... de är bara tillfälliga.
Pengar ersätter inte känslor. Det är klart.
När de är förlorade, kan man inte komma ikapp igen.
Jag är stolt över mina barn och hoppas att de är stolta över mig också.
Kära människor, kom närmare!
Glad kvinnodag, till alla kvinnor i världen!
Nu kommer ni att höra rösten från östeuropeiska kvinnor,
som arbetar här i Österrike som vårdgivare.
Idag är vår dag!
Men inte för att applåderas, berömd och firad.
Det är vår dag att göra uppror.
Pandemin har visat att vården av de äldre är avgörande,
att samhället skulle kollapsa utan oss, som tar hand om de äldre.
Och för vad? För cirka tre euro per timme.
Ja, ni hörde rätt. Tre euro för ett viktigt jobb.
Viktigt arbete utfört av kvinnor,
utan vilket en hel sektor skulle kollapsa.
Och i våra hemländer, väntar våra familjer på oss.
Barn, män och äldre föräldrar var vi tvungna att lämna kvar.
Vi är här för dem!
Vi började från noll. Nej, mindre, från minus.
Vi bodde hos våra föräldrar efter att vi gift oss.
Det var inte okej, men vi hade inget val.
Vi ville bygga upp något, spara pengar till ett hus, till barnen.
Men vi kom inte längre. Så jag bestämde mig
för att arbeta utomlands. I Belgien.
Gabi var fortfarande liten då.
Jag tror att han var fem eller sex år, han var redan i skolan.
Och en dag på väg till skolan råkade han ut för en olycka.
Någon körde på honom när han cyklade.
Och... Jag ringde alltid hem på lördagar.
Vi fick prata med vår familj i tio minuter var,
från den belgiska chefens laptop.
Vi var inlåsta under resten av tiden.
Ingen skulle få veta hur mycket vi tjänade.
Vi var praktiskt taget slavar... Slavar med lite pengar.
Så jag ringer hem.
Och Gabi säger, "Titta pappa, vad jag har!"
Och han visar mig en krycka.
Tänk dig att du befinner dig 2,500 km bort,
du kan inte ta dig dit och ser din son med ett plåster.
I det ögonblicket tänkte jag, "Det är över."
Jag bryr mig inte om pengarna, jag vill bara åka hem.
Men jag var tvungen att stanna där tills arbetet var klart.
Ditt barn är i det tillståndet och du kan inte...
Det var svårt.
Sedan bestämde min fru och jag oss för att...
Hon arbetade i en butik i närheten...
...för 700, 800 lei, cirka 150 euro.
En svältlön, faktiskt.
Hon sa: "Jag tänker inte göra det här längre.
Det kommer inte att ta oss någonstans."
Så vi bestämde oss tillsammans för att...
..."nu lämnar du."
När jag stannar här i 28 dagar...
...åker jag sedan hem i 26.
Eftersom jag är på resande fot i två dagar.
Du måste uppföra dig därefter.
I det här jobbet, får man inte vara upprörd eller trött.
Man får inte ha någon smärta.
För de kommer att oroa sig för mig.
Jag kan inte vara en börda för dem, de har tillräckligt med det själva.
Tack så mycket.
Tack så mycket. Tack.
Varsågod.
Värmen är bra för mina knän.
-Ja, jag vill också sitta i solen. -Kom och sätt dig nära mig.
Ja, låt oss värma våra knän.
Daisy älskling, du är en av oss, du är redan varm och skön.
-Hej! -Hej!
-Jag mjölkar dem medan du är där. -Låt oss se hur mycket mjölk de ger.
-Den har inte mycket mjölk. -Ingen mjölk?
Har den ingen mjölk?
Den har ingen.
Den har...
Den har en hel del.
-Jag hoppas att mjölken inte blir sur. -Det blir den inte.
Jag ska göra det i morgon bitti, oroa dig inte.
-Men vem håller fåren under mjölkningen? -Jag gör det själv.
Finns det något vatten åt dem vid floden?
Finns det inte tillräckligt med vatten?
-Herden, hur mycket mjölk har du? -Ta den!
I morgon bitti måste fåren få tillräckligt med vatten...
Vi ses i morgon eller i övermorgon.
Trevlig helg!
Jag tror att det blir i övermorgon. Jag har inte städat och tvättat än.
Om två dagar.
Annars kan du komma.
Jag ska ta väl hand om dem.
Vad ska vi göra med fåren?
Han mjölkar dem inte ordentligt, tar inte hand om dem.
-Han kan inte ta hand om dem. -Låt oss gå och hämta dem.
Han har ringt och sagt att han inte kan ta hand om dem längre.
Han kan inte gå bra med sitt ben.
De sprang iväg på morgonen, någon annan tog dem tillbaka.
Laie kan inte. Han är gammal och hans ben är fyra centimeter kort.
Hade han sönder det?
Han föll av en häst när han var 16 eller 17 år.
Det har läkt snett.
Han kan inte genomgå en operation, han har hjärt- och lungproblem.
Med ett öga, en lungvinge och ett ben.
Han är bara en halv man!
Han klarar inte av det längre. Och han är gammal.
Han är trots allt fortfarande i god form.
-Han är orädd... -...men svag.
Man måste springa efter fåren.
Gabi, gå efter dem, låt dem inte vända om.
Fånga den, Gabi!
Kom hit, lilla lamm...
Lilla lamm, kom till pappa...
Ionuț, Gabi, ta den!
Låt det komma hit!
Ta den! Håll i den hårt...
Är geten också där inne?
Geten är där borta med kiden.
Gud vare med dig, ha en bra resa!
Må djuren vara friska!
Med mitt ben kan jag inte längre.
-Agrișan, ta det här! -Vad ska jag ta?
Det fungerar inte.
Hej!
Bita! Bit i båda!
Var inte så stel, lite mer dynamisk...
-Så, vad vill du bli? -Veterinär.
-Du, Anna? -Läkare.
-Petruța? -Psykolog.
-Vilken typ av läkare? -Tandläkare.
Var vill du bli veterinär? Här eller...?
-Här. -Varför det?
Här är jag närmare min familj.
Är familjebanden så starka att du inte kommer att lämna landet?
-Det skulle vara samma sak för dig! -Okej, då.
Men finns det något som kan få dig att åka utomlands?
Ja. Pengar.
Petruța.
Vänta, jag har inte ställt frågan än, jag har inte ställt frågan än...
Var tror du att...
-Vad ville hon nu igen...? -Psykolog.
Var då? I Rumänien eller utomlands?
-Här. -Varför?
Kan något ändra ditt beslut?
Ja. Pengar.
Du, Anna?
I England.
Åh, du är annorlunda! Varför England och inte Spanien eller Italien?
För att lönerna är högre där.
Och mina syskon är där.
-En eller flera? -En bror och en syster.
Vill du åka till England? Så smart.
Ett gott liv behöver inte nödvändigtvis betyda lyx.
Om du har säkerhet för morgondagen, då är det ett bra liv.
Om du inte behöver fråga dig själv vad du ska äta i morgon.
Hur du betalar nästa amortering.
Om du inte har denna stress,
inga tankar som håller dig vaken om natten.
Hur länge kommer du att arbeta i Österrike?
Några år till... Så länge jag orkar.
Vi...
Vi har en plan, en affärsidé för framtiden.
Men jag tror att det kommer att ta ytterligare fyra eller fem år.
Vi vill ha ett slags...
...bygga ett gästhus, ett litet fritidshus för uthyrning.
Var arbetade du?
Jag? För det första var jag i Spanien.
Sedan i Italien.
I Spanien i två månader,
i Italien i tre månader.
Sedan kom jag tillbaka för att hämta min familj.
-Och sedan tre till. -Nej, det var sex månader.
Vi fick slut på pengar där.
Hennes syster gav oss bussbiljetter för att komma hem.
Så vi åkte tillbaka hem.
Jag stannade ett tag och sedan åkte jag till Frankrike,
för att arbeta med EUR-pallar. I tre månader.
Jag kunde ha stannat längre.
Men jag saknade min fru och mina barn, så jag åkte tillbaka hem.
-Därifrån till Italien, Frankrike... -...Spanien och sedan Skottland.
Nej, Danmark...
Jag var i Danmark i nio månader!
-Så länge? -Ja, jag kunde inte åka hem!
Nio månader och... det var det.
Och sedan Skottland. Vi var där i fyra år.
Och jag var i Tyskland!
Sju länder!
Jag arbetade bara i Tyskland, Österrike och Tjeckien.
Och du, Daniel?
Belgien, Tyskland...
Och Österrike också!
Jag ville bara säga att du tog med pengar från Österrike också!
Så... Belgien, Tyskland, Österrike, Frankrike, Italien, Spanien, Egypten...
Jag var i Moldavien, men inte för att arbeta.
Även i Bulgarien, det var en semester.
Så, sju länder.
Jag körde också genom Ungern mycket ofta.
Och du, Minodora?
Jag? Jag var i Italien, Tyskland och Skottland.
Så är det.
Och nu kommer du till Österrike! Vi ska hitta en trevlig familj åt dig!
Du talar tyska, engelska, rumänska...
Nej!
I Österrike, gör man bara fyra veckor i rad.
Men det är svårt att hitta ett ställe där man kan ta med sig barnen.
Så det är en månad där. Det är inte så illa.
Inte ens en månad! Fyra veckor.
Inte ens rädisorna!
Inga grönsaker i år.
Du borde inte arbeta så hårt.
Inget mognade i år.
Maten är inte så viktig, det viktigaste är att vi inte dör.
Om jag inte tog medicin, skulle jag äta ännu mindre.
Lite yoghurt, ät yoghurt på morgonen.
Jag dricker getmjölk!
Men det har kalorier, det är hälsosamt!
Spenderar du pengar på yoghurt? Jag har inte pengar till yoghurt!
-På onsdag ska jag börja jobba igen. -Ska du åka igen?
-Månaden är redan över. -Så snabbt...
Jag har inte tid att besöka er längre.
Men på måndag eftermiddag, när det inte är så varmt längre,
ta den hästdragna vagnen och kom till mig.
Kom, får, kom!
Kom igen, du också, jag stänger den!
Exakt åtta kilo.
Oss... vem ska ta hand om oss?
Jag har ofta tänkt på det,
för jag vill inte vara en börda för mina barn.
Jag har gjort bra saker och jag förväntar mig
att livet ger mig tillbaka bra saker.
Jag hoppas... Jag vet inte...
Jag hoppas att jag kan klara mig själv till slutet.
Ljuset är fortfarande tänt där borta. Vi får prata senare.
-Kör försiktigt. -Tack.
Hejdå.