Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det eneste mennesker ønsker seg,
er å bli elsket.
Vi lager…
flotte strukturer, menneskeheten,
og vi drar til månen,
og vi lager poesi, og vitenskap, og alt vi gjør
er for å bli elsket.
Vi vil alle
bli elsket.
Så skummelt.
Dette er plakaten.
Team, gjør dere klare.
-Lykke til. -Takk.
Tvi-tvi!
Jeg følte meg alltid
alene, som om jeg ikke var nok.
Da jeg gikk på skolen,
om jeg sang en sang,
så alle på meg, hele klassen, læreren,
og de klappet for meg.
Alle ville være venn med meg.
Og hvis jeg legger til håndbevegelser i denne sangen,
blir jeg som deres…
narr, ikke sant? Som klovnen deres.
Men de elsket meg mer, de så meg mer.
Min første latinamerikanske Grammy.
Og så kom jeg hjem,
og alt var motsatt. Jeg var usynlig.
Jeg betød ingenting.
Så…
jeg har alltid presset meg for å vise at jeg var nok,
og jeg ble vant til å gjøre enestående ting for å bli elsket.
Så folk ville elske meg.
Min kjærlighet var sann
Jeg elsket deg virkelig
Til tross for din stillhet
Elsket jeg deg mer
Et kyss på toget
Ble plutselig så brutalt
Noen ganger så vilt
Jeg er desperat…
Joelito hadde bursdag den 10. Vi var i bassenget hele dagen.
Vi hadde grillfest.
Det ble mørkt og vi var fortsatt i bassenget.
Så nydelig.
Vi grillet pizza og brød, og vi satt der…
Så hyggelig.
-Ser jeg bra ut? -Ja.
-Se.
DU BLIR DEN VAKRESTE BLOMSTEN 2021
For å fortelle denne historien, må jeg fortelle hele greia.
Vi bodde hos bestemor.
Foreldrene mine,
søsteren min og jeg,
onkelen min,
og familien hans.
Alle bodde her.
Bestemor var sanger og komponist.
Hun skrev boleroer.
Hun sa at de pleide å kalle henne "boleroens dronning".
Hun lærte meg å synge og…
hun satte på musikk, vi sang sammen og hun spilte gitar.
Hun lærte meg
å opptre på scenen, å rette meg opp.
Alle disse greiene.
For eksempel ville jeg bli komponist.
Det kom fra henne, fordi hun skrev sine egne sanger.
Det at hun skrev sine egne sanger
var viktig for meg,
for ikke alle kvinner gjorde det.
Kvinner, spesielt på den tiden,
hadde mer rollen å spille sangene.
Og bestemoren min skrev sine egne.
Så jeg ville også gjøre det.
Jeg liker å ta med blomster til bestemor.
Hun likte det. Hun kom faktisk alltid til kirkegården
med blomster til moren sin, til ektemannen…
og jeg ble alltid med henne.
"Ikke gift deg. Si nei til menn. Menn er slemme.
Kjærlighet finnes ikke. Se etter noen med penger."
Bestemor og hennes råd. Hun var veldig morsom.
Bestemor sa alltid
at jeg måtte…
komme meg ut av dette nabolaget.
For henne var det det beste som kunne skje med meg i livet.
Det var nok på grunn av
lidelsen og volden som fantes
i familien vår også.
Så flyttet vi
litt lenger ned, i Gómez Carreño.
Det var mine foreldres første leilighet
som mann og kone.
Det var et av de… de offentlige anleggene.
Jeg følte at de var lykkelige fordi de hadde
sitt lille hjem, som om de stiftet familie.
Jeg har et sterkt minne om at de kjøpte en bærbar stereo.
Da den kom, åpnet vi den
og den luktet plast, som noe nytt.
Vi skrudde av lyset
og de skrudde på radioen høyt for å høre på musikk.
Vi satt, alle fire.
Alt du så var det lille røde lyset på radioen,
og vi fire satt og
bare hørte på musikk på den nye radioen vår.
Et vakkert minne.
Hva er det?
Babyklær.
Skal du ha barn?
-Gratulerer. -Tusen takk.
-Jeg også. -Jeg vet det. Det er samme baby.
Under sengen der edderkoppdansen
holdes…
Kom igjen.
Det lukter fælt.
Jeg må ta ut søpla.
Hallo.
Turneen begynner i dag.
Jeg er tre måneder på vei.
Jeg føler meg…
enorm.
Jeg har aldri følt meg så… diger.
Og jeg er kjempespent.
Jeg skal på bussen.
Jeg er i Los Angeles, og vi skal til Seattle.
Så… det er alt.
Denne konserten er min 20…
Hvilken konsert er dette?
Sytten, tror jeg? 18?
Vel,
jeg har ti igjen.
Ikke bry meg
Det føles bra.
Jeg føler meg levende igjen, synger og greier.
Men det er annerledes når man er gravid.
Å takle begge deler.
Det var noe jeg ønsket meg, å bli gravid.
Vi brukte prøverørsbefruktning,
og lyktes på andre forsøk.
Vi var klare til å prøve igjen,
selv om det er tøft, veldig tøft, følelsesmessig.
Og jeg tror at jeg vil fortsette å gjøre ting med ungen min.
Jeg gjør det på samme måte.
Jeg vil ikke forlate ham i senga.
Samme hva de sier, blir jeg hos ham.
Alltid.
…og kolibrier flyr rundt
Solsikker glitrer
Og frø regner ned
Jeg har ventet så lenge på deg
Jeg skal ta vare på deg…
Intuisjonen min sier at jeg skal være superkreativ nå.
Jeg har våknet i jobbmodus
og våkner neste dag som om ingenting hadde skjedd.
Å stå opp tidlig,
eller ikke sove fordi jeg tar meg av barnet jeg så ønsket meg,
det tror jeg blir… vakkert.
Orkidéhår…
Jeg var redd for denne veggen som barn fordi mamma traumatiserte meg.
Hun fortalte meg om et barn som løp gjennom her,
krasjet i veggen og døde.
Hun ville ikke at jeg skulle løpe.
Det var slik jeg ble utdannet.
I den bygningen, hvor vi kom fra,
det var der jeg fikk mitt første tungekyss.
Med tunge.
Det var der jeg satt og skrev sanger.
Der. Hele ettermiddagen.
Jeg ville bli låtskriver.
Jeg husker at jeg prøvde å lage en sang av alt.
Enhver situasjon jeg var i. Hvis jeg likte noen eller…
Jeg vet ikke. Hva som helst. Jeg prøvde å lage en sang.
Internett fantes ikke den gangen,
så jeg hadde en notatbok der jeg skrev
alle ordene som rimte.
Så når jeg gikk tom for ideer,
tenkte jeg: "Jeg trenger noe som rimer på dette",
og rimet dukket opp.
Foreldrene mine ble separert da jeg var sju.
Det var et vendepunkt. Faren min dro.
Moren min hadde mange økonomiske problemer, hun ble syk.
Hun gjorde sin greie, tror jeg, prøvde å leve… sitt eget liv.
Det treet er nydelig.
Vi dro til åssiden hver dag og samlet hvite, tørre blomster.
Vi tok haugevis med blomster.
Moren min malte dem, og vi laget buketter og solgte dem.
Vi hadde det gøy med søsteren min.
Det var som en lek for oss, å samle ting fra åsen,
og det ble en inntekt til slutt.
En gang fant jeg fem luca
på bakken, og jeg holdt foten slik…
Hjertet mitt banket slik…
Jeg beholdt de fem lucaene. Jeg tok dem.
Historien med faren min…
De skilte seg og begynte å slåss om hvem som skulle ha oss.
Jeg husker at jeg følte meg som et forhandlingskort,
for de kranglet om hvem som skulle bli,
men jeg følte ikke at noen av dem ville bli hos oss.
De kranglet om det.
Da han mistet omsorgen for døtrene,
dro han. Han bestemte seg for å dra. Forsvinne… helt.
Både fysisk og økonomisk.
Moren min lette alltid etter faren min. Hun sendte oss ut og sa:
"Bank på den døra, faren deres bor der."
Og vi banket på, og de sa: "Nei, ikke her." Sånne ting.
Årevis med å lete etter ham.
Det var kjedelig for meg,
det var å gå tilbake til dette stedet, banke, gå.
Det var varmt, jeg var sulten, og jeg måtte lete etter pappa.
Så jeg ville ikke lete.
Helt til en dag, da jeg bodde hos bestemor.
Jeg var 17 eller 18… Jeg var 17.
Jeg ringte ham…
…og han la på.
Jeg ringte igjen, han la på igjen,
til jeg endelig sa: "Pappa, jeg vil ikke ha noe fra deg.
Jeg vil ikke ha penger. Jeg vil bare bli kjent med deg."
Han la på.
Kom igjen! Opp! Klare?
Jeg pleide å gå med skyggene
Ventet
Ventet på deg
Noen ganger lekte jeg med bølgene
Jeg spurte dem
"Hvor ble han av?"
Og mens mine øyevipper danset
Klatret edderkoppene på meg
Med lillefingeren Dekket jeg for sola
Mens mitt hjerte druknet…
Hva sier dere? Reis dere!
Som en ødelagt vår
Er jeg delt i to
Selv i dag føler jeg meg alene
Leter i tusenvis
Leter i folk
Leter i menn
I så mange menn
Etter menneskelighet, farskap…
Non, rien de rien
Non, je ne regrette rien
Ni le bien…
-Du synger flott. Høres bra ut. -Takk!
Jeg burde jobbe med dette.
…ni le mal
Tout ça m'est bien egal…
Vi er i Las Vegas.
Du minner meg om noen
Med måten du danser på
Hva er det med blikket ditt?
Jeg føler at alt brenner meg
Jeg tenkte på deg hele ettermiddagen
Uansett hvor du går, ser jeg deg
Jeg vil kysse dine lepper
Jeg vil ta på deg…
Vent til 20.30. Jeg sier det da.
Vet dere hva? Klare? Forberedt?
-Klar. Ja. -Juan Carlos, opptak. Lyd.
-Ok. Det går bra. Filmer. -Perfekt. Tre… to, én.
Mon Laferte.
En av de mest nominerte kvinnene i disse latinamerikanske Grammyene.
Jeg er nominert til beste regionale meksikanske sang.
Ikke still spørsmålet.
-Bare stemple meg. -Nettopp.
"Hva mer? Jeg representerer dem."
Nancy, om Chile-konserten,
jeg tror det er best å dra dit om sommeren,
for hvis dere vil at jeg skal dra…
…er det best om sommeren. Men jeg trenger en 100 % bekreftelse
med nøyaktige datoer, så jeg kan reservere den datoen.
Så spennende.
Jeg føler meg…
-Jeg kjenner de første sparkene, jeg er… -Sparker han?
…veldig spent.
Første gang.
Så spennende.
Føttene mine vokste en hel størrelse.
-Å? -Ja, fra væskeansamlinger.
Føttene mine… Jeg føler meg som en empanada.
Ha det.
Hvilken del av "Dette er Moulin Rouge og dette er mariachi" skjønner de ikke?
Ikke vet jeg.
-Jeg forstår… -Det er Moulin Rouge.
-Absolutt. -Fra dag én har jeg avvist det.
Jeg vil ikke ha Moulin Rouge, jeg vil ha mariachi.
Forklar scenedesignet.
-Vi må endre det. -Selvsagt.
De dreit seg ut.
-Virker sånn. -Og?
Og de fikser det nå.
De ringte det kreative teamet for å fikse det.
Fem,
fire, tre…
Så fikk mamma kjæreste.
En alkoholiker.
Voldelig.
Han bodde der med oss i sju år.
Vi hadde mange økonomiske problemer.
Det var ikke et familiemiljø.
Det er også viktig
å forstå at fattigdom fører med seg mange problemer.
Jeg tror moren min prøvde å overleve dag for dag,
å ikke være så syk, å ha nok til å kunne spise.
Å finne måter å skaffe penger på.
Og hun havnet i et forhold
som var giftig, voldelig, og hun kunne ikke dra.
Når du er et barn og du er fattig,
har du ikke mye tid til å tenke.
Det er bare fra dag til dag. Vi avslutter i dag og ser hva som skjer.
Det var vanskelig.
Han misbrukte meg også. Det skjedde mye.
Jeg sa det ikke til mamma.
Hun forsto ikke hva som skjedde.
Hun forsto det ikke.
Ja, akkurat.
Det er heller ikke noe jeg har snakket mye om.
Jeg likte ikke moren min på den tiden.
Jeg kunne ikke nærme meg henne fysisk engang.
Det var mye smerte der. Mye raseri.
Så vakker du er Der på kjøkkenet
Litt saktere Med hendene spredt
Da du klemte meg
Ble jeg din datter igjen
Og nå, i armene dine Gjør jeg din bitterhet til en tapt sak
Noen ganger kjeftet du
Noen ganger slo du
Men du, mamma
Du var så alene
Du visste hvordan du skulle gi meg
Det du ikke hadde
Jeg så deg gråte over mangelen på brød For å holde oss i live
Og nå som jeg er her i dag
Så jeg deg
Så full av anger og så sliten
Fra å bære ditt kors Og i det sårede hjertet
Tviler jeg ikke på at du var glad i meg
Jeg så deg…
"Te vi."
Den sangen er veldig viktig for meg.
Da jeg viste den til mamma, sa hun at jeg ikke burde vise den til noen,
for alle ville få vite at hun slo meg som barn.
Hun ville ikke at folk skulle vite det, fordi hun skammet seg.
…og du sang til meg…
Det skjedde plutselig at,
det skjer fortsatt, at jeg føler meg fanget,
og det har vært noen ganger
når jeg får panikkanfall… som om jeg ikke får puste.
Fordi det er så mye ansvar å være mor.
Jeg har fått mer kontakt med moren min nå.
Jeg står familien nær, men ikke den typen nærhet der…
der vi snakker hver dag,
som: "Mamma, jeg vil treffe deg." Jeg vet ikke. Som…
Vi har lært å leve med avstanden.
Ingen er perfekt.
Mødre er ufullkomne kvinner.
De er mennesker.
Uansett hva det er… hvordan hun…
hvordan måten hun oppdro meg på var,
er jeg her, og jeg er takknemlig.
Jeg… Jeg er her.
Min kjære elskede
Det er ikke noe mer
Jeg kan gjøre
Du forandrer deg ikke Du overbeviser meg ikke
Om at nå
Vil alt ordne seg.
Hvor lenge skal du
Fortsette å tro
At du kan be om noe Uten noe å gi?
Nå
Venter jeg ikke på deg
Min kjære elskede
Hvis du ikke vil komme tilbake
Hvorfor kommer du tilbake for å finne meg Nok en gang?
Ikke be meg gi deg én siste kveld
Min kjære elskede
Det virker lett for deg
Å dra, men senere kreve
At jeg elsker deg
Som om jeg ikke føler noe
Ikke føler noe…
Det eneste stedet jeg føler meg hel,
som om jeg var i en dyp meditasjon,
er på scenen.
Jeg får kontakt med følelsene mine.
Jeg får kontakt med folk, og folk får kontakt med det,
og er veldig ærlige også.
Det er brutal ærlighet i livemusikk.
Min kjære elskede
Hvis du ikke vil komme tilbake
Hvorfor kommer du tilbake for å finne meg Nok en gang?
Ikke be meg gi deg én siste kveld…
Noe vakkert og irrasjonelt, og eldgammelt, fra…
våre forfedre og…
det er å leve til det fulle.
Noen ganger føler jeg at
jeg er komplett i det øyeblikket.
Jeg elsker å gi meg selv på scenen.
For det er å leve i øyeblikket.
…at jeg elsket deg
Som om jeg ikke føler noe
Ikke føler noe…
Jeg begynte å delta i skoleprogrammer.
Og etter skolen
sang jeg på en sportsklubb.
På den sportsklubben
møtte jeg en luring av en mann
Han ringte meg en dag og sa: "Hei,
de har en stilling ledig som sanger.
Gå på audition."
Jeg var 13 år gammel.
Og jeg ble valgt.
Og han sa:
"Betalingen nå er 1500 pesos om dagen."
1500 chilenske pesos.
Ingenting.
Jeg mener, sammenheng.
Vi spiste gammelt brød da, ikke sant?
Så 1500 pesos var mye for meg.
Jeg elsket det. Jeg gikk ut hver dag
og møtte folk, og sang, og sang.
Jeg sluttet aldri å synge.
Jeg begynte på ungdomsskolen,
og jeg var ikke interessert i skolen.
Det var nok en lettelse for mamma,
fordi det var hennes ansvar å ta meg dit,
og passe på meg.
Jeg var veldig rotete, opprørsk,
jeg hadde begynt å ruse meg.
Og jeg ville ikke. Jeg ville ikke gå på skolen.
Jeg ville bare synge. Jeg hadde allerede den jobben, så jeg gjorde noe annet.
Nei. Skolen interesserte meg ikke.
Og det var da jeg begynte å jobbe, og det tolk aldri slutt.
DA JEG VAR 13, VAR KJÆRESTEN MIN 34
FØRST VILLE JEG IKKE HA NOE MED HAM Å GJØRE
MEN HAN INSISTERTE OG JEG LOT HAM KYSSE MEG.
DET VARTE I FEM ÅR, OG DET…
…OG DET VAR MIN SKYLD.
Jeg fant en sangjobb,
og det var der jeg møtte en eldre fyr.
Han var 21 år eldre enn meg.
Han kom nær meg, så at jeg var ei ensom jente,
og sa til meg at
han skulle hjelpe meg, fjerne problemene mine,
at Gud sendte ham til meg,
at han var min frelser og bare han ville elske meg.
Men at jeg måtte slutte med dop, jeg måtte gi opp alle lastene mine
for å overgi meg til Guds kjærlighet.
Og jeg gikk rett på.
Jeg var ei ensom jente, veldig fortapt.
Han hadde dårlig utdannelse.
Jeg lærte ham å skrive og lese.
Og…
Jeg endte opp i et romantisk forhold med ham i fem år.
Han var en gift mann med barn.
Jeg så ham som en gud.
Jeg respekterte ham, men jeg var redd ham.
Jeg gjorde som han sa.
Han var gateartist.
En klovn.
Jeg ble med ham.
Jeg sang også der noen ganger, Jeg sang på gata.
Jeg sang på barer, på sirkus,
Jeg sang på vertshus,
på festivaler, jeg reiste rundt i hele Chile.
Han ble min "manager".
Han tok halve inntekten min.
I vår familie var det:
"Hun sluttet på skolen,
men hun jobber.
Hun skaffer penger,
hun ruser seg ikke, drikker ikke."
Så ingen sa noe.
Alle visste
hva som foregikk, selv om det var en velkjent hemmelighet.
Fordi han var min "manager".
Så ingen sa noe.
Jeg husker at på den tiden
jobbet jeg på gata og tilbragte mange timer der
på jakt etter mynter på bakken.
"En mynt!"
Jeg gikk alltid rundt med mynter,
jeg luktet som mynter, fordi de spøkte på gata
og vi tok myntene, telte dem,
eller noen ganger sang jeg, og myntene, det var alltid… mange mynter.
Jeg gjorde ikke annet enn å jobbe.
Og gjorde det han sa jeg måtte gjøre.
Ja, ting bare skjedde.
Jeg husker at jeg var ulykkelig…
DETTE SKJEDDE MED DEG FORDI DU ER EI HORE
…i de årene.
Kjærlighet kan ikke være en synd
Sier en 40 år gammel fyr
Mens han gnir mellom beina
På ei 13 år gammel jente
Hun bruker harry kjoler
Og drømmer om å bli en berømt sanger
Men hun har knapt nok å spise
"Gud har valgt deg
Det er derfor vi er sammen
Jeg skal være din frelser
Jeg skal gjøre deg til en superstjerne"
Sier han mens han knuller henne
I et smug om natta…
Jeg var veldig redd for ham.
Jeg var redd for at han skulle ta livet av seg også.
Han pleide å si at han var i verden
for å ta vare på meg, og om vi ikke var sammen,
hadde han ikke mer å gjøre i denne verdenen. Men at jeg var fri.
Jeg kunne dra når jeg ville.
Så mye manipulasjon.
Han tenkte ikke på meg. Han elsket meg ikke. Tror jeg.
…hver dag
Falmer hennes drømmer
Og hun tror ikke lenger på Gud…
Jeg husker at jeg reiste til Antofagasta i nord.
Med ham.
En av de siste gangene vi reiste sammen.
Vi jobbet på gata.
Jeg møtte ei jente som var kjæresten hans
da hun var mindreårig.
Jeg snakket med henne og…
det åpnet øynene mine, Jeg forsto at det som skjedde med meg
var misbruk.
I det øyeblikket forsto jeg. Jeg forsto det ikke før det.
Jeg trodde på gudehistorien hans, skjønner?
Og da jeg innså hva han gjorde,
at han hadde gjort det med andre mindreårige jenter…
Øynene mine åpnet seg på den turen.
Jeg ønsket av hele min sjel
å oppnå noe i livet mitt for å slippe ut av det,
slippe å være med en eldre fyr, den volden.
Og sånn gikk jeg til TV-castingen, med mye ønsketenkning.
Jeg husker at jeg sa det til ham.
Den dagen, på bussterminalen, sa jeg: "Dette er siste gang jeg ser deg."
Jeg hadde aldri våget å si noe til ham.
Jeg var livredd ham.
Da jeg sa farvel, var jeg redd han skulle ta livet av seg.
Jeg tenkte: "Han tar livet av seg, men…
Samme det." Det sluttet å bety noe for meg.
Han sa: "Ok."
Og han dro.
Jeg hørte aldri om ham igjen.
Han forsvant helt.
Det er veldig rart.
Å aldri høre om ham igjen.
Jeg hadde vært…
Jeg hadde vært så redd for hva som kunne skje.
Og ingenting skjedde.
Jeg dro til Santiago.
Jeg ble valgt til programmet.
Og for meg var det…
Det var mitt livs sjanse.
Jeg måtte ta den.
Jeg kan si at hun er 19 år gammel, singel, og kommer fra Viña del Mar.
Monserrat Bustamante synger "La media vuelta" av Luis Miguel.
MONSERRAT BUSTAMANTE SANGER
Jeg tok det veldig alvorlig. For meg var det… alt.
Og… det var min frelse. Det forandret livet mitt.
Hvem inviterte vi til å dele med María José?
Vi inviterte Monserrat Bustamante, en ny, 19 år gammel sanger.
Hun synger med tolv år gamle María José Quintanilla.
De synger "La media vuelta" av Javier Solís.
Jeg sa at jeg hadde en kjæreste på min egen alder.
Jeg kunne være meg selv.
Jeg var glad fordi jeg gjorde noe jeg likte,
jeg så lyset.
Ja, jeg var veldig glad.
Jeg ville heller vinne livet enn å vinne et program.
Vinne penger.
Som den argentinske sangeren som ble spurt hvem som lærte henne å synge, og hun sa:
"Sult."
Jeg lærte å gjøre
alt mulig rart
og å være sjarmerende…
av sult.
Don Jaime Coloma, poeng til Monserrat Bustamante?
-5,8. -5,8!
En annen ting som virker komplisert, Monserrat,
en feil du noen ganger har,
er ikke at du overdriver, men du mangler følelse.
Så å gi alt er dårlig, det er overdrevet.
Jeg gir alt på scenen.
Jeg gir alt, hele mitt hjerte.
De gir meg alltid lav poengsum.
Jeg skjønner ikke hvorfor. Jeg ser på meg selv og er glad.
Så flott at du klarer å gi selvkritikk, Monserrat,
du når langt om du fortsetter sånn.
EN SANGER FORLATER PROGRAMMET I DAG
Etter at jeg begynte å gjøre det bedre,
kom jeg med sangene mine og ville uttrykke meg
fordi de sa: "Du skal spille inn et album
med Jaime Román, musikkprodusenten."
De var ikke gode engang,
men han kunne ha hørt på dem. Men nei, han ville ikke.
Og det var… grusomt. Hver gang jeg så ham, trakasserte han meg.
I alle de fem årene programmet pågikk.
Det var det verste som skjedde meg på Rojo.
Veldig uskyldig gikk jeg
og snakket med programsjefen.
For første gang fortalte jeg dem: "Jeg blir trakassert av Jaime Román.
Jeg vil slutte."
De sa: "Vi skal hjelpe deg.
Vi visste ikke dette om Jaime. Så grusomt. Helt utenkelig."
Jeg følte at jeg seiret. Jeg sa: "Bra."
Og ingenting skjedde.
Ingenting.
I store deler av livet mitt rømte jeg alltid fra noe på et vis,
eller kanskje jeg lette etter noe.
Ikke sant? Siden jeg var liten,
ville jeg dra fra mammas hus.
Det samme skjedde. Plutselig: "Jeg drar fra Chile.
Jeg leter etter noe. Jeg vet ikke hva.
Jeg vet ikke om jeg rømmer eller leter etter meg selv."
Jeg så at mange begynte å dra til Mexico.
"Hvis alle drar dit, må jeg finne ut hva som er der."
Dette blir helsprøtt!
Å spille inn en film!
Visst faen!
-God kveld. -God kveld.
Nei!
Synes kroppen min?
-Bare fra skuldrene og opp. -Og hvis jeg gjør dette?
Og dette?
Er du klar til i morgen?
Ja. Jeg er klar.
-Er du? -Jeg også.
Da jeg kom til Mexico, var det… maksimal frihet.
I en stor by med 25 millioner innbyggere, og jeg kjente ingen,
og…
og jeg følte meg så fri til å være den jeg ville være.
Det var ingen fortid her, ingen familie, ingen venner.
Det var ingenting. Jeg var…
Jeg kunne starte livet som jeg ville, fra null, og…
Jeg lot meg selv gjøre ting jeg ikke hadde tidligere.
Å begynne å leve og nyte…
ungdommen min.
Jeg kom til Mexico da jeg var 23, 24 år gammel.
Jeg vet ikke. Jeg begynte å leve… fritt.
Ja. Jeg er klar.
-Skal jeg trekke for disse? -Nei. Tvert imot.
Skal jeg åpne mer?
-Hvordan slår jeg av lyset? -Jeg skrur det av.
-Jeg foretrekker dette. -Ok.
Innspilling pågår.
Rafa kommer.
I dag begynner den første av tre konserter på Metropolitan,
som på noen måter er avslutningen på et flott år for deg.
Vi ser at det var fantastisk.
To helt forskjellige album, du vant en Grammy.
Jeg vil spørre deg om hvordan du vurderer året.
Denne gangen som prisvinner med en grammofon, ikke sant?
-Ja. -Du vant
for beste sanger-låtskriver-album om jeg husker rett. Men…
du er nominert for beste regionale musikkalbum,
men for Grammy-prisen…
Ikke latinamerikansk Grammy, men for hele verden.
Det er interessant å se hvordan musikken din har utviklet seg,
som albumet ditt Seis,
som var inkludert på listen over de beste albumene i 2021,
men noe jeg liker er at du har to utsolgte konserter.
Du legger til en tredje dato også. nesten utsolgt.
Men du er blant de mest populære artistene.
Du har 6,3 millioner Spotify-lyttere hver måned.
Din mest populære sang,
"Tu falta de querer", har 241,6 millioner avspillinger.
Det er mye. Jeg visste ikke at det var så mange.
Det gjør meg veldig glad.
Du må ha hatt en enkel graviditet,
siden du klarte å starte denne turneen i USA.
Jeg vet ikke når du stopper for å føde barnet.
Hva kan du fortelle oss om det, Mon?
Jeg gir meg ikke. Jeg skal føde på scenen.
Telefonen min ringer.
Jeg tar den ikke.
Dani, jeg trenger radioen.
-Unnskyld? -Radioen.
-Jeg ber om det. -Jeg trenger den nå.
Men jeg trenger den. Det er viktigere enn det du gjør.
Ok.
Hei, doktor.
Beklager å forstyrre igjen, men jeg har
veldig alvorlige allergier og jeg har ikke tatt medisinene.
Siden du sa at…
Du foretrakk at jeg ikke brukte den.
Jeg har…
små astmaanfall.
I går kveld var det vanskelig å puste.
Faktisk får jeg knapt sove for jeg får ikke puste.
Og jeg vil ikke ta noe som kan skade barnet.
Si hva jeg kan gjøre.
Jeg har konsert i kveld.
Jeg har konsert i kveld, i morgen og dagen etter.
Og halsen min er veldig sår, og…
Jeg får ikke puste.
Luftveiene mine er sperret og jeg høres ut som… en fløyte.
Allergiene tar livet av meg! Jeg vil klø alt.
Hva er du allergisk mot?
Jobben min er ikke å være på et kontor eller å ha en normal timeplan.
Dette er jobben min og har alltid vært det,
så kroppen min er vant til dette.
Men jeg må jobbe. og legen min ga meg tillatelse, så…
Jeg skal jobbe.
Jeg elsker det intervjuet med Lady Gaga
der de spurte: "Trodde du at du skulle bli berømt?"
Hun sa: "Jeg har alltid vært berømt, men ingen visste det ennå."
-Jeg elsket det. -Jeg så det på YouTube.
Vi skal få kontakt med musikken, med følelsene deres.
Jeg vet det er vanskelig når vi alltid gjør det samme,
men det må finnes sanger som betyr noe for dere,
melodier som rører dere.
Dere er bandet mitt, dere er konserten,
og jeg trenger dere mer enn noensinne fordi…
jeg har halv kapasitet.
Enda mindre.
Vi gir alt! Hvis ikke, hva er vitsen?
Det hørtes veldig bra ut. Som vanlig.
-Du sang perfekt. -Nei. Jeg sang fælt.
-Nei. -Jeg er veldig selvkritisk.
Jeg strevde for mye med å synge.
Jeg fikk ikke puste. I den andre sangen tenkte jeg…
Jeg hadde ikke engang 30 % kapasitet.
Det er første gang.
-Jeg sang fælt. -Du sang ikke fælt.
-Jeg sang fælt. -Du sang bra, bare…
Jeg liker ikke at dere lyver.
-Du var veldig sliten. -Kompis.
Nei, men det syntes at du plutselig…
-Du var andpusten. -…mistet pusten.
Jeg mener, ja.
Ja, så det hjelper virkelig. Det.
Det.
Vi burde ha noe sånt.
-For å heve føttene. -De to siste sangene.
Jeg begynte å synge på en bar i Veracruz.
Seks timer fra Mexico by med buss.
Coverlåter.
Og jeg begynte å leve om kvelden.
Jeg var der i et år. Jeg sang på torsdag, fredag og lørdag.
På søndag tok jeg bussen tilbake til huset mitt i Mexico by,
siden jeg bodde i Mexico by.
Jeg var der på mandag, tirsdag og onsdag,
jobbet med musikken min,
prøvde å møte folk, eller skape forbindelser, eller gjøre noe.
I helgen dro jeg til Veracruz.
To, tre, fire…
Året etter
fikk jeg jobb på bar i Mexico by,
og sånn var det i mange år, Jeg spilte bare på barer.
Hjertet mitt hamrer
Du skjøt meg hardt
Du så på meg sakte, sakte
Jeg får kroppen din til å snurre
Jeg liker dem, som deg
Et elektrisk krasj inne i meg
Gi meg en sjanse…
Mange ble fans av coverlåtene mine.
De fulgte meg til hver bar jeg sang i.
De sa: "Når skal du spille inn albumet ditt?"
Neste uke begynner vi med Mon Lafertes album.
Jeg er glad. Jeg er nervøs!
Jeg tror det blir utrolig.
Mitt første album er Desechable.
I 2011.
Men med Tornasol
begynte flere å følge musikken min,
og det kom en periode da jeg ofte
spilte mine egne sanger.
Det var mange steder å spille,
vi gjorde mye av det i parker, på gata,
og de ble med oss og hjalp oss.
Men på den tiden var det en stor uavhengig musikkscene.
Jeg gjemte meg
Jeg holdt meg selv oppe Men jeg kan ikke mer
Jeg husker godt
i den Tornasol-perioden…
at jeg begynte å føle meg…
dyktig.
Jeg begynte å finne meg selv.
Hørte på meg selv og fant stemmen min.
I skrivingen min også. Og selvtillit, det var viktig.
Ja, det var en fin tid,
den meksikanske undergrunnen, alt var veldig alternativt.
-Hallo? -Hallo?
-Daniela? -Nei, dette er Mon.
Si sannheten, vær veldig ærlig.
Kommer det noen? Har de dratt?
-Hva skjer? -De dro.
-Gi meg nummeret til den personen. -Jeg sender det til deg.
Jeg venter på at personen skal hjelpe meg, for vi har mange problemer.
Neglene er opp-ned… Så mye er galt.
Du festet neglene mine opp-ned.
De kommer snart…
Vær ærlig, si om de kommer eller ikke.
-Hvis ikke, finner jeg ut av det selv. -Nei, de kommer.
Knappene er feil, beltet er feil, neglene er feil.
Beltet til den røde kjolen er løst, så vi trenger…
Skatt. Kom hit, min kjære gutt.
Ok, si hva vi har.
Polstret svart belte, rødt bånd, negler, svart slips, knapper.
-Det er alt. -Ja?
Jeg skal se om de kommer. Jeg ordner det.
Ikke sant, skatt? Så godt å sove til 21.30.
Han visste det. "Ok, greit. Du må synge i dag, mamma."
Min vakre, lille gutt.
Sønnen min gjør meg så glad.
-Hvordan går det? -Flott. Du?
-Bra. -Hva skjer i dag?
-Alt har vært så stressende. -Det kan jeg tenke meg.
Jeg har aldri hatt det så travelt for en konsert.
Ja, jeg så det.
-Vet noen hvor mobilen min er? -Her.
-Takk. -Du trenger leppepomade.
Når vi har en sjanse…
Vær så god.
-Regel nummer to. -Ikke si noe.
Teamet snakker ikke.
Hovedregelen er at jeg alltid har rett og alle gjør som jeg sier.
-Kompis. -Ja?
-Når sa hun? Ok. -Hun har ikke sagt noe.
-Skal vi stille oss i ring? -Ja.
Har du en annen farge? Litt mer.
Vi drar om fire.
-Kommer. -Du drar om fire minutter.
Ha det, Emilita.
Ha det, gutten min, jeg er glad i deg.
-Ta vare på deg selv, mamma! -Ok. Klar.
Klar? Kom igjen.
Så kjekke! Dere er nydelige. Elsker det.
Ok, band.
Det er min første konsert som mor.
-Det blir kjempevakkert og spesielt. -Velkommen til klubben. Det blir gøy.
Sånn ja! La oss ha det gøy!
Vi gir alt! Hvis ikke, hva er vitsen?
Jeg sa farvel
Men jeg løy for deg Jeg ville ikke dra
Jeg gjemte meg
Jeg holdt meg selv oppe Men jeg kan ikke mer
Jeg ville slette deg Glemme deg
Men jeg husker deg
Opp med hendene!
La oss se. Volumen 1, Jeg elsker det albumet.
Jeg husker at
jeg skulle til å spille inn et nytt album med César, som var partneren min.
César var veldig viktig.
Og han vil alltid være veldig viktig i livet mitt.
-Jeg hadde spilt det med en ride. -Vi gjør det om du vil.
-Det var det jeg sa. -Med en ride-solo.
En ride, men på kanten.
Og plutselig… fant jeg ut om…
en tabbe, tåpelig utroskap,
og jeg…
Jeg var et vrak.
Jeg følte den avvisningen
jeg hadde rømt fra…
…og…
Jeg ble veldig deprimert, eller,
jeg innså at jeg hadde vært deprimert i mange år.
Jeg har allerede pistolen klar
Et skudd i hodet…
Jeg sluttet å jobbe.
Jeg hadde ikke penger. Det…
stod dårlig til.
Jeg røykte som… Jeg mener…
Det må ha vært deprimerende å se meg.
Uvasket.
Med askebegre fulle av sneiper.
Flasker. Huset mitt var en katastrofe.
Jeg gråt,
jeg lagde oppstyr, kastet meg på gulvet, jeg drakk, jeg skrek.
Det var en katastrofe.
Og…
Og jeg ble en grusom, mørk,
skitten og vanskelig person.
Og jeg fikk ikke sove. Jeg gråt hele dagen.
Så for å sove…
drakk jeg vinen min,
og uten å innse det begynte jeg å drikke mer.
Glass etter glass til jeg ikke innså det, men jeg hadde blitt alkoholiker.
Og jeg føler at der,
for første gang, sluttet jeg å kjempe
og prøve å bli elsket og være utrolig, sterk og fantastisk.
I stedet lot jeg meg
lide, for første gang…
Eller gråte for første gang.
Jeg hadde aldri gjort det.
Og det var et øyeblikk da jeg begynte
å google hver dag
hvordan jeg kunne ta livet av meg
uten smerte.
Jeg gikk så langt som å blande piller.
Så var det en kveld da…
Jeg husker egentlig ikke. Jeg var så full.
Jeg skar meg. Jeg ville ta livet av meg. Ikke sant?
Jeg husker ikke engang.
Jeg var et vrak.
Jeg mener…
det var ille.
Utakknemlig…
En venn av meg sa "Det føles grusomt nå,
men én dag vil du våkne…
og det første du vil tenke på
vil ikke være César eller det du går gjennom.
Du kommer til å tenke på noe annet, og det blir ikke katastrofalt.
Hold fast i den dagen."
Så husker jeg at jeg våknet en dag og så på taket,
og så en stor fuktig flekk.
Jeg tenkte jeg måtte fikse det. Så jeg så…
håp, for jeg var bekymret
over å fikse fuktigheten.
Det viste at jeg ville bli bedre.
Jeg hadde hauger av sanger som jeg spilte inn hjemme.
Jeg spilte gitar, jeg spilte bass,
med hjelp fra vennene mine.
De spilte inn når jeg ville.
Jeg sa: "Samme det. Jeg spiller inn med det jeg har."
Strømmen var stengt.
Fordi jeg ikke betalte strømregningen siden jeg ikke jobbet.
Jeg husker at jeg var sint en dag.
Jeg koblet sammen alle skjøteledningene mine
og plugget dem inn i garasjen.
Skjøteledningen gikk helt til døra mi.
På døra, sånn her… satte jeg datamaskinen og ei lampe.
Sånn lagde jeg albumet.
Og…
det helbredet meg.
Lanseringen var bare: "Jeg skal slippe det."
Trykk på en knapp og… Internett, ikke sant? Klar. Lansert.
Uavhengige utgivelser.
…Mon Laferte med "Tu falta de querer." Bli hos oss på Los 40.
Vi er på radioen!
I dag dro jeg tilbake
For å sove i sengen vår Og det er som før
Luften og kattene våre Ingenting vil forandre seg
Det er vanskelig å glemme deg
Og det begynte å gå bra…
Det var helt sprøtt. Alle ville høre på sangene. Jeg bare: "Hva?"
Og jeg innså at sangene og musikken også var magiske.
Jeg prøvde ikke å selge dette albumet.
Jeg promoterte det ikke,
ingen visste hva som hadde skjedd.
Det var ikke på grunn av medlidenhet.
Det var utrolig. Det var en film.
Og på slutten av filmen
vant jeg.
Jeg lagde albumet mitt med to øre hjemme hos meg,
og det er en suksess.
Jeg har alle disse tilbudene, og nå må jeg bestemme meg for ett.
Jeg følte meg utrolig.
Og fortell meg hvorfor
Nei
Hvorfor
Sluttet du å elske meg?
Jeg kunne fortsatt holde ut
Din mangel på kjærlighet
For en måned siden
Var jeg vant til å høre på deg Å være din medskyldige
Jeg trodde du var Den eneste for meg
Jeg var vennen din Jeg var din følgesvenn
Nå skal jeg sove
Dypt for å glemme
Jeg vil gjerne dø For å slippe å tenke
Jeg dekker meg til For å lindre bitterheten
Kom
Og fortell meg sannheten
Vis medlidenhet
Og fortell meg hvorfor
Hvordan sluttet du å elske meg?
Jeg kunne fortsatt holde ut
Din mangel på kjærlighet
Kom
Og fortell meg sannheten
Vis medlidenhet
Og fortell meg hvorfor
Hvorfor sluttet du å elske meg?
Jeg kunne fortsatt holde ut
Din mangel på kjærlighet
Joel!
Team, blackout, takk.
Én til!
Så du det?
-Så du det? -Ja, jeg så det!
Team…
turneen er ferdig.
Det har vært…
Det har vært en glede å turnere med dere. Jeg er glad i dere.
Vi elsker deg, Mon. Takk for alt.
Nei, selv takk!
Takk, kjerringer.
Jeg føler meg som jeg ser ut.
Det er så godt å se deg lykkelig.
Jeg hadde en slags nevrose. Jeg ville at alt skulle gå bra,
jeg ville at alt skulle være perfekt.
Jeg ville komme tilbake etter graviditeten
og demonstrere at jeg kunne gjøre det igjen, og at jeg kunne
gjenoppdage meg selv, komme tilbake til artisten.
Til slutt innså jeg at jeg ikke er den samme som før jeg fikk barnet.
Jeg er mye mer knyttet til…
…til følelsene mine.
Jeg er mye mer
våken, bevisst, for å si det sånn,
på hvert skritt jeg tar.
Nei
Det finnes ikke noe bedre
Enn å prøve
Et første kyss
Og flere av dere…
Og… det er vakkert at i dag er jeg en annen kvinne.
Om ti år er jeg en annen kvinne.
Og det er greit.
Jeg er en del av en helhet.
Så ingenting er like viktig.
Jeg har også lært å ta livet
mindre høytidelig.
Jeg ser meg tilbake og sier:
"Hadde jeg tatt den reisen igjen?
Med alt jeg gjorde for å lykkes?"
I dag tror jeg ikke at jeg hadde gjort det igjen.
Men jeg gjorde det fordi jeg måtte føle meg akseptert.
Jeg var desperat etter å bli elsket.
Det er jeg ikke lenger.
Fordi jeg har folk jeg vet er glad i meg
som jeg er.
Det hadde jeg ikke før, så
jeg lette etter den desperate oppmerksomheten og kjærligheten.
Jeg ville være viktig i noens liv.
I noen andres liv.
Tekst: Marte Fagervik